Elnézését kérem. Ez az ön lába volt? Nem tudtam, hogy alagút jön.
Azt hittem üres a kabin.
Nagyon sajnálom. Remélem nem fájt.
Egy szörnyű fickó a mellettünk lévő kabinban egy ócska szivart szív.
Át kellett jönnöm ide. Ön nem dohányzik, ugye?
- Nem, nem dohányzom. - Hála az Égnek!
A tegnapi éjszaka után nem bírom elviselni. Ugye megérti...
Láthatnám a jegyeiket?
Köszönöm, hölgyem.
Attól tartok uram, hogy Ön rossz kabinban utazik.
- Ez egy első osztályú kabin, nem? - Igen.
- Akkor minden rendben van. - De ez egy harmad osztályú jegy.
Milyen vasútvonal az olyan, ahol harmadosztályú jegyet adnak az első osztályú áráért?
Nagyon sajnálom uram.
Az még plusz 5.04 font lesz.
- Ugye nem tud felváltani egy ötöst? - De uram.
Ne zavarja, mivel nincs ötösöm.
Ennyi van nálam.
Gondolja, hogy a vasútvonal igazodni fog 5 font két pennyre?
Úgy látom nem.
Utálom ezt kérni ilyen rövid ismeretség után, de van egy kis aprója?
Attól tartok...
Ott van. Az is megteszi. Az a bélyeg.
Köszönöm szépen.
Ott is van, 5 font négy félpennys, és még három félpennys. 5.04 font.
Ez törvényes fizetőeszköz, öregfiú.
Kérdezze meg a kedves mamát!
Ezt az embert.
Mr. Aysgarth, szabad?
Előrébb lépne egy kicsit Mrs. Fitzpatrick? Köszönöm.
Most, Mr. Aysgarth, kérem.
Kaphatnék még egy kicsit abból a mosolyból?
Nem ebben a korai órában.
- Ott is van. Jó reggelt, Johnnie. - Hogy van?
- Már mindenütt kerestük. - Mindenütt.
Elnézést. Ha lehetséges, nem bánnák?
Persze. Bocsánat. Később találkozunk. Viszlát.
- Gyere, Alice, Jessie. - Köszönöm szépen.
Hogy ragyognak ma reggel, igaz?
Nagyon jó.
Kaphatnék szélesebb mosolyt? Emlékeznek.
Alig hiszem. Nem lehet ugyanaz a lány.
Mi a neve? Ismeri?
Igen, de nyugi, Johnnie. Mára így is van elég magának, akivel foglalkozhat.
Emellett, nem a maga esete.
Igazat megvallva, kissé unom már az embereket, akik az eseteim.
- Később mutasson be kérem, megteszi? - Persze, hogy nem.
Ő egy nagyon művelt fiatal hölgy.
Ha nem teszi meg, kénytelen leszek saját magam megtenni.
Gyerünk, elindultak.
- Lina, bejöhetünk? - Sajnálom. Nem láttalak titeket.
- Hogy vagy? - Pompásan.
Bemutathatom Mr. Aysgarth?
- Örvendek - Örvendek
Csak erre jártunk és láttunk az ablakban.
- És Johnnie ragaszkodott hozzá hogy megismerjen. - Miért?
Azt mondták egy jó megjelenésű férfi látványa ritka kiváltság effelé az országban.
- Hát nem borzasztó? - Milyen fantasztikus a szavakkal.
Nem igaz, Johnnie?
- Nem lenne jobb, ha sietne? - Mi célból?
Ha nem akar elkésni a templomból.
- Csak azért jöttetek, hogy templomba vigyetek? - Nem, de...
- De ha jönni szeretnél... - Természetesen mi örülnénk.
Ez nagyon kedves tőletek. Azt hiszem, jövök.
Remek. És vegye fel azt a hetyke kis kalapot, amit a vonaton viselt.
Rendben. Elnézést. Mindjárt itt vagyok.
Jobb, ha leülünk lányok.
- Hova rohansz? - Templomba anya.
- De azt hittem... - Meggondoltam magam.
- Veled menjek? - Barhamsékkal megyek.
- Azt hittem nem kedveled őket. - Utálom őket.
Valóban, ez a legfurább.
- Valójában nem is a templomba megy? - Dehogynem.
- Nem, sétálni jön velem. - Ne legyen nevetséges..
Tudja mit, feldobok egy érmét. Ha fej velem jön, ha írás nem.
Anya.
Mit gondolt mit akartam csinálni, meggyilkolni?
Csak egy gyilkosság indokolna ilyen erőszakos ellenállást.
- Nézze meg magát. - Engedjen el.
Á értem már. Azt hitte meg fogom csókolni.
- Nem akart? - Persze, hogy nem.
Pusztán a haját szerettem volna rendbe tenni.
- Mi a baj a hajammal? - Örülök, hogy megkérdezte.
Nagyon udvariatlan lett volna ha én hozom fel a témát.
- Komolyan? - Persze.
Talán vidékiesnek látszom, de őszintén szólva nem igazán értem a férfiakat, mint maga.
Valahogy mindig úgy érzem nevet rajtam.
Ez nem igaz, a szavamat adom.
De a haja nem áll jól.
Olyan sok csodás lehetőség van vele kapcsolatban, ami izgat.
Egy pillanatra szenvedélyes fodrásszá változtam.
- Mi a baj vele? - Hadd mutassam meg.
Hadd nézzem...
- Ne tegye. - Miért?
Mert a "ucipital mapilary-ja egészen gyönyörű.
Mi az a ucipital mapilary?
- Ez. - Nem kell, hogy megérintse.
Nézzük
Egész jó.
Biztos újdonságnak számítok a nőkhöz képest...
akikkel fényképezkedett.
Mi a véleménye rólam a lovához képest?
Ha egyszer gyeplőt fogok a fogai közé, nem lesz több gondom magával.
Elképzelem, ahogy kigondolta hogyan von irányítás alá...
Megfordultam, nyerítettem és megcsókoltam?
Azt hiszem, eleget bohóckodott a hajammal.
Nem néz ki így valami jól.
Inkább hasonlít egy majomra kezében egy tükörrel.
A családja hogy hívja? Majompofa?
Szerintem az én módszerem volt a legjobb.
Most már mennem kell vagy lekésem az ebédet.
Ha az apám meglát késve befutni és ilyen csinosan, infarktust kap.
- Kérem ne zargasson többet. -3-ra visszajövök magáért.
- Nem, komolyan, nem tudok már elszabadulni délután. - Dehogynem.
Nem, tényleg, Beszélnem kell az anyámmal telefonon.
- Hazudós - Tényleg.
Ne felejtse, 3:00 óra.
Lina sohasem megy férjhez. Nem az a házasodó típus.
Nem kell aggódnod.
Van rá elég, hogy gondoskodjak róla élete végéig.
Azt hiszem, igazad van, drágám. Attól tartok ő kissé vénlányos.
Mi ezzel a baj? Vénlánynak lenni tiszteletbeli dolog.
Nem minden nő egyforma. Lina értelmes, és kellemes megbízható személyiség.
Menjünk, éhes vagyok.
Elnézést, hogy késtem.
Kaphatnék abból a jófajtából Burton, kérem?
Igen, hölgyem.
Mi tartott olyan sokáig a templomban, kedvesem?
Nem a templomba mentem. Hanem sétálni. Köszönöm Burton.
- Egy férfival. - Egy férfival?
Igen. A neve John Aysgarth.
- John Aysgarth? - Tom Aysgarth fia?
Hogy ismerted meg?
Kár, hogy olyan vad lett. Szerencsétlen Tom.
Mi ez, torma? Nem tudtam, hogy most van a torma ideje.
- Nincs kivéve az üvegből, igaz? - Persze, hogy nincs kedves.
Ez az igazi. Megmondom mi a különbség.
Nem bírom, ha ki van véve az üvegből. Nem ugyanaz az íze.
Sohasem, drágám.
Miért mondtad, hogy John Aysgarth vad, apa?
Kiderült, hogy csalt a kártyaasztalnál valami klubban, nem igaz?
Nem tudom, nem kérdeztem.
Vagy valami ilyesmi. Valami kellemetlen dolog mindenesetre.
- Mit csinál ott lent? - Penshaze-nél van.
Lord Middleham nem látná szívesen...
ha csaláson kapták volna.
Talán nem kártya volt. Talán nőügy.
Tudósító volt vagy valami hasonló, azt hiszem...
Valószínűleg tudósító volt.
Nem várhatod, hogy minden részletre emlékszem mindenkivel kapcsolatban.
Akárhogy is, újra találkozni fogunk. Délután 3:00-kor.
Telefonon keresik kisasszony.
Halló?
Helló, Johnnie.
Nem tud?
Természetesen, megértem.
Köszönöm, hogy hívott.
Szeretnék. Ha legközelebb jön...
Halló?
Ott van Mr. John Aysgarth kérem?
Nincs?
azt gondoltam talán...
Várják a vadászbálra?
Ez... nem fontos. Majd újra telefonálok.
- Semmi, Miss McLaidlaw. - Biztos?
- Igen. - Nem akarok alkalmatlankodni...
de nem rakták véletlenül valaki más postafiókjába?
Sajnálom, biztos, hogy visszajött volna, ha ez történik.
Köszönöm.
0021 számot kérem.
Semmi válasz?
Köszönöm.
- Lina. - Szia, anya.
7 óra van.
Nem veszed fel az új ruhádat?
Nem anya. Nincs hozzá kedvem.
- Mi a baj? - Hasogat a fejem.
Nem megyek a bálba.
Nem? Úgy érted... Mit fog apád mondani?
Talán pár aszpirin...
- Nincs lázad? - Nem tudom.
Igen, jöjjön be.
- Hol az aszpirin? Ide hozom. - A fiókos szekrényben.
- Egy távirat önnek, kisasszony. - Köszönöm.
Találkozzunk a vadászbálon. Ne felejtse hozni az "ucipital mapilary-t Johnny.
- Itt az aszpirin. - Minek?
- A fejfájásra. - Elmúlt.
- Mondd meg apának egy perc és lent vagyok. - Tényleg? Nem értelek.
Lina.
- Igen, Reggie? - Mi van a tánccal?
- Persze. Szegény Reggie. - Jól van.
Tábornok, az csak nem Lina, aki Wetherbyvel táncol?
- De az. - Kutyafáját, elsőre nem ismertem meg.
Magam is alig.
Valaki az ajtónál várja McLaidlaw tábornokot.
Valaki várja az ajtónál. Ő McLaidlaw tábornok.
Elnézését kérem, uram.
Egy úriember van az ajtóban és azt állítja az ön társaságával van.
Nincs belépője, uram. A neve Aysgarth.
Aysgarth? Csak félreértés lehet.
McLaidlaw tábornok? John Aysgarth vagyok.
Nem emlékszem, hogy meghívtam volna magát.
Milyen kínos. Azt hittem.
Másképp nem jöttem volna el egészen Londonból.
Nem tudom, mit mondjak.
Azt javaslom mondjon valamit, mielőtt ezt a szegény fickót még jobban zavarba hozza.
- Helló, Johnnie. - Helló, Lina.
- Helló, Johnnie. - Azon tűnődtünk eljön-e.
Sajnálom, hogy késtem. Ez a mi táncunk lesz, nem?
- Helló, Majompofa. - Helló.
De nem tehetjük. Hova megyünk?
- Melyik az autód? - Ez nevetséges.
- Ott van. - Jól van. Gyerünk.
Húzd fel az ablakot, mielőtt megfázol.
Csókoltak már meg autóban?
- Johnnie. - Johnnie mi?
Nem szabadna viccelned velem. Nem vagyok benne valami jó.
- Nem tudom, hogy kell flörtölni. - Nem viccelek. Komolyan gondolom.
- Csókoltak már meg autóban? - Soha.
És szeretnéd?
Igen.
Te vagy az első nő, aki az igent annak is érti.
- A többi mit szokott mondani? - Fogalmam sincs. Bármit csak igent nem.
- De visszacsókoltak? - Általában.
- Voltak... - Voltak mik, Majompofa?
- Sokan voltak? - Attól tartok. Egy pár.
Egy éjjel, mikor nem tudtam aludni, elkezdtem megszámolni őket.
Ahogy a bárányokat számolod a kerítést átugorva.
Azt hiszem, 73-ig jutottam.
- Velük is mindig ilyen őszinte volt? - Nem igazán.
És velem miért ilyen őszinte, mert más vagyok?
Nem igazán.
Azért mert úgy gondolom ezzel érek el eredményt.
Remélem nem bánod, de azt kell mondanom szeretlek.
Egyáltalán nem Majompofa.
- Hová megyünk? - Nem tudom, bárhova.
Azt hiszem, beléd szerettem és ez nem annyira tetszik.
Ezért voltam távol egy hétig.
Megrémültem.
Nem tudtam, hogy ez történik.
Én sem. Egy teljesen más embert láttam.
- Ahogy én. - Kissé sablonosabbnak képzeltem.
Találkozunk egy kerti partin és meglátogat esténként...
együtt autóznánk, és mindezek után...
Közeledünk a házunkhoz. Megiszunk egy italt?
Nem.
Vissza foglak vinni a bálba, amilyen gyorsan csak tudlak.
Szállj ki.
Miért álltál meg?
Nem tudom.
Gyerünk.
- Jó estét, Burton. - Láttam, ahogy közelednek az úton, kisasszony.
Nem lesz rád szükségünk. Csak egy italért ugrottunk be.
- Nagyszerű. - Bemenjünk a dolgozószobába?
Te ülj le. Majd én keverek egy italt. Rád fér egy.
Acélból vannak az idegeid.
- Miért? - Hogy lehetsz ilyen nyugodt?
Nézz rám. Remegek.
Legalább izgulhatnál egy kicsit. Tudom. Magamat is megleptem vele.
Azért lehet mert ez az első olyan...
hogy tudom, mit akarok.
Most udvarolsz nekem?
Attól tartok igen.
Ez egy nagyszerű pillanat.
Itt vagyunk az otthonomban, a házban ahol születtem...
egyedül csak mi, a legkedvesebb szobámban.
Tetszik ez a szoba?
Nagyon.
Hé maga mit keres itt?
Én mondom öregfiú, nem túlzás ez egy kicsit.
- Nem kedvel engem. - Tudom.
Egyáltalán nem bízik bennem. Igaz?
Igaz. Hagyd abba, mielőtt késő lesz. Mondj el neki mindent, amire gondolsz.
Hogy nem vagyok elég jó neki, csak én tudom boldogtalanná tenni.
Figyelmeztesd. Beszélj vele. Ez a utolsó lehetőség.
Hallod őt?
Nagyon határozott.
Nem túloz kedvesem. Minden igaz, minden ki nem mondott szó.
Szeretem őt, apám.
- Láttad, hogy felugrott? - Láttam.
Ezt figyeld.
Uram, enyém a megtiszteltetés, hogy megkérjem a lánya kezét.
Mit mond erre?
Hallottad nem igaz?
Nem számít.
Szegény Majompofa.
Hallod a zenét?
Tisztán.
Táncoljunk, mielőtt én... mielőtt mi...
Táncoljunk.
Csak elmegyek a postáért.
Megállnál Marshall'snál és hoznál még zöld fonalat?
Hova raktam?
Itt is van.
Győződj meg, hogy ugyanaz a szín. Jobb, ha megnézed napfénynél.
Igen, anyám.
- Van valami, amit tehetek érted apa? - Nem semmi.
Ne késs a teáról.
Az a bőrönd felmegy.
Hogy tetszik, Mrs. Aysgarth?
Ha nem tetszik, hibáztasd nyugodtan Mr. Bailey-t mindenért.
Ő bérelte a nászutunk alatt. Ő festette ki.
- De ha szeretnéd... - Imádom. Megőrülök érte. Ez nagyszerű.
Ebben az esetben, a megfelelő emberrel beszélsz.
- Mert Mr. Bailey az adósom, nem igaz? - Igen, Mr. Aysgarth. Azt kell mondjam, hogy ez igaz.
Johnnie, te zseni vagy.
Mr. Aysgarth, Attól tartok most már magukra kell, hogy hagyjam Önöket.
Mi legyen a számlával?
Megtenné, hogy kifelé menet otthagyja azon a csinos kis asztalon öregfiú?
Igen. Köszönöm.
És minden jót kívánok Önöknek.
- Köszönjük. - Viszlát, Mr. Bailey.
Soha nem gondoltam, hogy ilyen szép helyen fogok lakni.
Biztos megengedheted magadnak?
- Elfelejtettem a nevét. - Ethel, uram.
- Ethel, hozna egy kis teát? - Igen, uram.
- Mit szólsz Ethelhez? - Tökéletesnek tűnik.
- Biztos... - Menjünk a nappaliba.
- Hol vagyunk? - A vadászbálon.
- És még? - Velencében.
És?
És Nápolyban, és Caprin, és Monte Carlóban, Nizzán.
- És? - Párizsban.
Párizsban.
- Elnézését kérem. Egy távirata érkezet, uram. - Köszönöm, Ethel.
Csak nem rossz hírek, kedvesem?
Egy régi barát. Ostoba fickó, 1,000 fontot szeretne.
- Te nem tudsz nélkülözni annyit, igaz? - Mire kell neki?
Fogalmam sincs, talán mert kölcsönkértem tőle.
Kölcsönkérted? Miért?
Nászúton voltam a világ legnagyszerűbb hölgyével...
és azt akartam, hogy boldog legyen. Boldog volt?
- Saját pénzed nem volt? - Egy shilling se.
De azt hittem... meg voltam győződve, hogy...
Ne aggódj ezen pont a mai napon kedvesem.
Valahogy elintézem az öreg Henrynek ezt.
Még mindig nem értem.
Eladósodtál?
Majompofa, egész életemben adós voltam.
Miért nem mondtad el? Akárhányszor felhoztam a témát te...
Mi vett rá, hogy megvedd ezt az extravagáns házat?
Nem gondoltam, hogy egy kunyhóban fogsz lakni.
Egy olyan lány, mint te egy nap szép pénzt fog örökölni.
Várjunk egy perce, ez nem megy a fejembe.
Az örökségemen járt az eszed, mikor...
Nem tudom, mit mondjak.
Édesem.
Nem butaság a legszebb éveinket várakozással tölteni?
Miért ne legyen kényelmes már most?
Johnnie...
Csak most kezdelek érteni.
Te gyerek vagy még.
Tudom, hogy nem a pénzért vettél el. Máshol jobban jártál volna sokkal.
De az örökségem nem lesz elég erre. Soha.
Mi van az apáddal?
Nem kérhetem őt meg, és az anyámat sem.
Láttad milyen visszafogott volt, mikor találkoztunk az állomáson.
Egyébként, csak nem akarsz a feleséged jövedelméből élni?
- Persze, hogy nem. - Akkor
mondd meg, Johnnie.
Ha egyre rosszabb idők jönnek és nincs más mód...
- Azt hiszem, nekem kellene... - Mit?
kölcsönkérnem többet. Az öreg Middlehamtől még nem kértem.
Talán elég lesz a háztartásra egy vagy két hónapig.
Te megőrültél.
Hogy elvettelek a legjózanabb dolog volt, amit tettem az életben.
Adja csak ide.
- Túl nehéz ez egy ilyen lánynak. - Köszönöm, uram.
Tegye szabaddá az asztalt.
Tessék, sütemény van?
- Igen, uram. - Gyerünk, hozza ide.
Tessék, kedves.
Köszönjük.
Nem lesz több kölcsön.
- Mi mást lehet csinálni? - El kell menned dolgozni.
- Dolgozni? - Igen, dolgozni.
Úgy érted vegyek fel régi ruhát és lapátoljak?
Ne légy komolytalan.
Akkor mire gondolsz?
Attól tartok te kissé álmodozó vagy. Legyünk gyakorlatiasabbak.
Tudsz valamit a munkanélküli statisztikákról?
Tudod milyen vízvezeték szerelőnek, ácsnak, vagy villanyszerelőnek lenni...
Drágám te nem igazán tudsz erről sokat.
Először tanonckodni kell. És ezután még...
- Kedvesem - Sokféle állás létezik.
Széles látókörű vagyok. Igyunk egy kis teát utána majd megbeszéljük.
Csinálhatnék egy listát róla. Vicces lesz.
Hozok egy papírt és egy ceruzát. Bocsáss meg, drágám.
Épp mögötted van.
Halló?
Helló, anya.
Igen, csodálatos. A legszebb ház.
Megmondod apának, hogy milyen rosszul éreztem magam?
Igen? Várj egy percet, míg elmondom Johnnie-nak.
Apa küld nekünk egy házassági ajándékot. Anya elmesélte neki milyen boldognak látszottam és...
El sem mondhatom mennyit jelent ez nekem.
- Nekem is. - Igen. Apa?
- Gyerünk, kérdezd meg, mikor küldi. - Rögvest feladja, futárral.
Hívd meg vacsorára őket. Talán szeretne kicsit golfozni.
Mondd meg, hogy álláskeresési agóniában vagyunk éppen.
- Nem ártana lenyűgözni az öregfiút. - Túlléped a határt.
Hogy lehetsz ennyire komolytalan...
szégyellned kéne magad.
Tessék, apa?
Igen, Johnnie és én éppen...
józanul és átfogóan megvitattuk ezt a témát.
Számos ötlete van arra, hogy milyen állást szeretne...
és van számos jó lehetőség.
Küldemény érkezett McLaidlaw tábornoktól.
- Küldje be. - Most érkezett meg apa, tartsd egy kicsit.
Azt hiszem, tudom, mi ez, és ha az, amit gondolok...
Johnnie, felvillanyoz téged.
Igen! Milyen csodás.
Már megvoltak, mielőtt én megszülettem.
Apának sok ajánlatott tettek értük, de sosem adta el.
- Isten szerelmére mennyi van még? - Csak ez a kettő uram.
Mindkettő a miénk.
Ezek apa legértékesebb tárgyai.
Nem mondod.
Ezek lesznek az első családi bútoraink, amiket a gyerekeinkre hagyunk.
- és utána az övéikre. - Az remek lesz, rendben.
Apa olyan jó vagy velem, hogy sírni tudnék.
Mi volt ez?
Igen, nagyon boldoggá tettél.
És Johnnie-t is.
Egy perc, mondani szeretne valamit.
Mondj valami kedveset. Ezek a székek tényleg muzeálisak.
Helló, tábornok.
Igen, de tényleg, nem inkább egy múzeumnak kellett volna küldenie?
Természetesen le vagyunk nyűgözve. Ki ne lenne?
Hogy, egy állás?
Igen, Lina és éppen rajta vagyunk. Van egy-két remek lehetőség.
Hogy mik?
Épp most kaptam egy levelet az kuzinomtól, Melbeck századostól.
Igen, egy nagyszerű fickó.
Keres valakit, aki a birtokát igazgatná. Gondoltam elvállalnám.
Örülök, hogy tetszik.
Igen, kell. Hamarosan találkozunk. Linára hagyom, rendben?
Rendben, viszlát uram.
Füllentettél Melbeck századosról, igaz?
Hogy igaz-e?
- Egész idő alatt nálad volt? - Persze.
Miért nem mondtad?
Azért kedves, mert álmodni sem mertem, hogy használni fogom...
ahogy arról sem, hogy két ilyen szép széket kapunk.
Helló. Szép kérót hozott össze ez a Johnnie gyerek.
Ez egy régi grúz épület, igaz? Lefogadom hogy szép összeg volt felújítani.
- Ki maga? - Beaky Thwaite vagyok.
- Magácska biztos Johnnie felesége. - Igen.
Sosem beszélt rólam?
Ó, maga Beaky.
Így hívtak az iskolában.
Éppen erre jártam. Úgy gondoltam beugrok egy teára.
Már sokat hallottam magáról Mr. Thwaite.
Johnnie is beszélt önről.
Múlt héten futottunk össze a Newbury Futamon.
A Futamon?
Általában ott vagyok. Nem említette?
Johnnie-nak munkája van. Nem lehetett ott.
Emellett, abbahagyta a fogadásokat.
Abbahagyta mi? Nem hiheti el, Johnnie nem olyan.
Nem gondolhatja komolyan.
Ez teszi Johnnie-t azzá, ami.
Egyébként, szerinte maga nagyon rendes.
- Én is ezt gondolom. - Nem akar leülni?
Miért is ne. Valami baj van?
Igen. Reggel még volt itt két szék, mikor elmentem.
Székek? Eltűntek?
Igen kétségkívül.
- Drágák voltak? - Igen, muzeálisak.
Ez a Johnnie meg fog ölni. Hát nem érti?
- Nem. - Fogadni mernék 20 az 1-hez, hogy eladta őket.
Eladta? Miért?
Pénzért természetesen. Az embernek pénz kell, hogy fogadhasson, nem igaz?
Johnnie felrakott egy rakat pénzt Newburynél, a megmondhatója vagyok.
Ezek a bukik nem bíznak egy fickóban hosszú ideig. Nem csak egy olyan van, mint Johnnie.
Ezt nem hiszem el. Egy szavát sem.
Már megint elszóltam magam?
Kedves nem szabadna ezt ilyen halálosan komolyan vennie. Elvégre ez Johnnie.
Csodálatos fickó, nincs még egy olyan, mint ő. De ezt nem kell, hogy magyarázzam.
Nem adhatta el. Nem, mielőtt megkérdezett volna.
Itt jön. Nem mondja meg, hogy elfecsegtem.
Ha jókedvében akarja látni...
Csak említse meg a székeket. Elég neki egy másodperc...
hogy kitalálja a legordítóbb hazugságot, amit valaha hallott.
Ezt ki nem hagynám a világ minden kincséért sem.
- Beaky. - Johnnie, hogy vagy?
- Mit csinálsz itt? - Csak beugrottál, hogy lássalak.
Örülök, hogy látlak.
Hogy van az én Majompofám?
- Mi a baj drágám? - Semmi. Miért?
Biztos?
A feleséged úgy tűnik hiányolja a székeit, komám.
Nem füstöl a pipád. Hadd adjak gyufát.
Kösz, öregem.
- Tessék kapd el. - Köszi.
Mi van a székekkel, öregem? Az eltűnt székekkel?
Ja igen a székek.
Azt hiszem, az amerikai elvitte őket reggel.
Milyen amerikai?
Nem meséltem róla kedves? De buta vagyok.
Beugrott kb. egy hete. Melbeck egy barátja.
Azt hiszem, te lovagoltál épp.
Folytasd.
Mindenesetre, csodálta a székeket. Extravagáns fickó.
100 fontot ajánlott darabjáért. El tudod képzelni? Bárki elfogadta volna.
Én nem.
Tényleg nem, kedves?
Ilyen még nem történt velem.
Tulajdonképp, még mondtam is neki, hogy benne vagy.
Miért nem említetted?
Sajnálom, azt hittem megtettem.
Rendben. Ha eladtad hát eladtad.
Hát nagyon úgy néz ki.
Átöltözünk a vacsorához?
Angyal vagy.
Várjuk egy percet. Azt mondtad 100-at ajánlott darabjáért?
- Igen. - Nézzük csak meg a csekket.
- Majd elküldi. - Fogadok veled 10 fontban szemben egy shillinggel...
hogy nem bánnád, ha a feleséged felkapná a telefont és megkérdezné Melbeck...
látta-e valaha ezt az Amerikait.
Arra céloz, hogy a férjem hazudik?
Ne is foglalkozz Beakyvel, csak viccelődik.
Inkább mással viccelődjön.
Marad vacsorára?
Maradok hétvégére, hacsak ki nem dobtok.
Johnnie barátait mindig szívesen látjuk, amíg Johnnie barátai maradnak.
Helló, Isobel. Kellemes délutánt.
- Holnap látjuk egymást. - A képedet csodáljátok?
Szép nem?
Te vagy az egyetlen helyi híresség.
- Ebbe az irányba jössz? - Igen.
- Hogy van Johnnie? - Remekül.
Most vettem meg neki a legutóbbi írásod. Ő lelkes csodálód.
Nem hiszem, hogy van olyan sztorid, amit nem olvasott.
- Mi a baj? - Csak eszembe jutott valami.
Megbocsátasz nekem? Rá szeretnék jönni valamire.
- Persze. - Szívesen várlak vacsorára mihamarabb.
- Nagyszerű. - Majd hívlak. Szia.
Helló, kislány.
Mr. Thwaite, tartozom egy bocsánatkéréssel.
Jó. De miért?
Később elmagyarázom, de azt hiszem igazságtalan voltam magával.
Igazságtalan? Köszönöm. Őszintén megbocsátok.
Kissé idegesnek tűnik.
Nem dühös remélem? Nem válaszol. Akkor az.
- Biztos Johnnie miatt. - Megbocsátana? Én...
Ne legyen mérges Johnnie-ra. Időpocséklás.
Ha rám haragszik az más.
Én mindenkit idegesítek, ez így volt mindig. De Johnnie-t nem. Tényleg ne tegye ezt.
Nem bánja, ha beszélek Johnnie négyszemközt. Tudna..
- Úgy érti kint a kertben? - Kérem.
Helló. Ne mozduljatok. Maradjatok így.
Látnom kell a reakciókat.
Mi van neked?
Mindjárt kitalálod. Ez egy ünnepnap.
- Igen uram? - Mit tudunk inni bent?
Gin, konyak, pezsgő és Pimm's No.1.
- Hozza mindet. - Igen uram.
Vigyázzatok.
Emlékszel a nyakláncra, amit megcsodáltál Regent Street-i bolt ablakában?
A tiéd.
És... Ne, ez Ethelé. Beaky, itt egy ajándék neked.
- Mi ez? - Az titok.
- Sétapálca. - A legnemesebb, amit kapni lehet.
- Kösz, öreg haver. - Tartsd egy pillanatra, oké?
Kedvesem emlékszel erre?
Láttam milyen éhes szemekkel nézted Londonban. A tiéd.
Köszönöm, Beaky.
Itt egy pár kalap neked.
Mióta ismerlek sosem szerettem a tieidet.
- Akár azt a vicces darabot, amit a vonaton viseltél. - Ezt nem értem.
- Miért csináltad ezt? - Ne légy dühös, kedves.
Ha nem tetszenek a kalapok még mindig visszacserélheted őket.
Magamnak is van valami. Nem bánod?
Nem mondom, szép kis sétálópálca. Erős.
- Egy kutya? - Igen.
- Engem az összes kutya kedvel. - Menj Majompofához.
De Johnnie, még mindig nem mondtad el mi ez az egész?
- Igen, mi ez az egész? - Boldogan jelenthetem...
hogy ma zajlott a Goodwood Kupa és a győztesre fogadtam.
10 az 1-hez adták, és 200 fontot nyertem rajta.
200 fontot 10 az 1-hez, az 2000 font.
- Ez nagyszerű. - Micsoda?
- Hogy milyen gyorsan kiszámoltad. - Mit?
- Tudod, kis összeg ez. - Csak ugratsz engem.
Drágám, elvitte a cica a nyelved?
- Feltételezem az nem tetszik, hogy fogadtam. - Nem 2000 fonttal, és az ő tudtával.
Gyerünk már mosolyogj. Tudom, hogy rakoncátlan voltam, de minden érted volt.
- Látod? Ez Johnnie. - Na mosolyogj, kedvesem.
Honnan vetted a 200 fontot?
- Ez nem valami diplomatikus kérdés. - Honnan szerezted?
Tudod jól, hogy nem volt semmiféle Amerikai. A székekért kaptam természetesen.
Eladtad a székeket, hogy eljátszd az egész pénzt a lovin.
Nem pontosan. Tartoztam a bukiknak egy kis pénzzel.
Ez egy ősrégi történet, de tudod milyenek a bukik.
Kellett a 200 font, hogy kifizessem őket. De aztán, jött ez a tuti tipp...
Kedvesem, mosolyogj.
Gyerünk kislány. Tudom.
- Te csiklandozd az állát, én majd pofákat vágok. - Gondolod, hogy az működni fog?
Gyerünk már, mosolyogj. Kérlek kedvesem.
- Egy halvány mosolyt se láttál az arcán? - Nem, egyáltalán nem.
- Tudsz valami más trükköt? - Igen.
Tudok egyet, ami mindig bejön. Olyan hangot adok ki, mint egy kacsa.
Nem, ez nem fog működni.
- Folytassam tovább? - Igen, próbáld meg.
Gyerünk, drágám!
Valamit elfelejtettem. Édes, nézd!
Nézd van itt egy számla egy bizonyos üzletből, két bizonyos székről.
A számla rendezve van és egy órán belül kiszállítják.
- Nézd, mosolyog. - Meghiszem azt!
Az én édesem.
Jól csináltad, öregfiú!
Nézzétek csak! Ethel megterített! Mit szólnátok egy kis ünnepléshez?
Beakyben mindig megbízhatsz, jókor mond jó dolgokat!
Gyere, öregem!
A dugóval majd én elboldogulok.
Ethel, egy kis ajándék neked! Fordulj meg!
Mr. Aysgarth.
Ezt nem érdemlem meg! Ó, dehogyisnem!
- Köszönöm, uram! - Igazán nincs mit!
Mit fog vajon gondolni a barátom?
- A dobozt se felejtse! - Igen, uram!
- És a kalapomról se feledkezzen meg! - Dehogy, uram. Köszönöm, uram!
- Ez az magáé, kisasszony. - Köszönöm.
- Ez pedig a tiéd, öreg cimborám. - Köszönöm.
Jöhet a tószt.
- Mi az ott a kezedben, konyak? - Csak most az egyszer.
- Tudod, hogy nem tesz jót neked. - Igen tudom, öregem.
- De talán ez az egy nem árthat. - Rendben, öregfiú!
Igyunk Johnnie Aysgarth utolsó fogadására.
Az utolsóra, öreg harcos.
- Hozz egy kis vizet, gyorsan. - Az nem segít. Láttam már ilyet.
Nem sok minden van, amit ilyenkor tehetsz. Ez nem használ, kedves.
Vagy megöli vagy elmúlik magától.
Bocs, cimbora.
Egyszer ez meg fogja ölni.
- Helló, Mrs. Aysgarth. - Hogy van, Mrs. Newsham?
- Milyen sok könyv.. - Tényleg az egészet elolvassa kedves?
- Nem attól tartok. Ez Johnnie-nak lesz. - Mióta...
- Detektív sztorik. - Igen, imádja őket.
Szóval Johnnie az egyszerű vidéki életet választotta.
- És úgy tűnik jól érzi magát benne. - Maga mögött hagyta a kicsapongásait?
Kicsapongásait? Mire gondol, Mrs. Newsham?
Például a lóverseny fogadásait.
Arra neki nincs ideje. A munkája eléggé lefoglalja.
Tényleg? Biztos kivett egy napot múlt hét kedden.
A Merchester Futamon láttam.
Tényleg? Milyen érdekes. Szép napot.
Viszlát.
- Jó napot, Mrs. Aysgarth. - Jó napot. Mr. Aysgarth itt van?
Nincs, miért.
- Mikorra várják? - Nem tudnám megmondani.
Talán beszélnie kéne Melbeck századossal.
Igen, az jó lenne, kérem.
Mrs. Aysgarth van itt.
Jöjjön be.
- Mily öröm önt látni. - Jó napot.
- Foglaljon helyet. - Köszönöm.
Nem akarom zavarni magát...
de ön Johnnie unokabátyja és munkaadója egyben.
Beszélni akartam magával róla. Szörnyen aggódom.
Meg tudom érteni.
De mondtam neki, hogy nem teszek feljelentést. Természetesen...
- Nem értem. - Mondtam neki, nem teszek feljelentést.
Miről beszél maga egyáltalán?
Ezt, hogyan úszta meg eddig?
Mit mondott miért bocsátottam el?
- Mikor bocsátotta el? - Hat héttel ezelőtt.
Nem vagyok valami humoros kedvemben.
Ha ez egy vicc, mondja meg kérem.
Ezt én sem találom viccesnek.
Volt egy váratlan könyvvizsgálat hat hete.
Az elszámolás 2000 font deficitet mutatott ki.
És mikor Johnnie irataiba belenéztem...
Szörnyen sajnálom.
Említenie kellett volna.
Teljesen rendben van.
És azt mondja, nem fogja feljelenteni?
Nem pillanatnyilag.
Minden lehetőséget megadok neki, hogy visszaadja a pénzt, de...
végül is...
Természetesen. Nagyon köszönöm.
Viszlát.
- Jó napot, asszonyom. - Mr. Aysgarth itthon van?
Nincs, asszonyom.
Johnnie, elhagylak.
Nagyon fontos, hogy soha ne találkozzunk többet. Biztos vagyok benne...
..hogy képes leszel megmagyarázni magadnak mindent, ahogy másoknak is. Lina
- Ezek szerint hallottad. - Igen, hallottam.
Annyira sajnálom, kedvesem. Szörnyen sajnálom.
Ez a távirat most jött a doktortól. Leírja, hogy mi történt.
Mély sajnálattal közlöm, hogy az apja ma reggel szívelégtelenségben elhalálozott.
Az édesanyja kéri, hogy jöjjön haza. Wilson
És szeretett nővéremnek, Emily Scudamore-nek...
örökségül hagyok egy 1000 font értékű életjáradékot.
Unokahúgomra, Elsie Chillingre, 5000 fontot.
Két unokatestvéremre, Robert és Jane Atwoodra, 500 fontot fejenként.
A maradék birtokom, a házam, és a tulajdon egésze, amit az tartalmaz,
a szeretett feleségemre, Marthára hagyom...
azzal a kívánsággal, hogy továbbra is folyósít a jelenlegi járadékából 500 fontot...
a lányunk, Lina számára évente.
Szintén, a lányom Lina és férje John Aysgarth...
örökli a portrémat...
amit a kiváló Sir Joshua Nettlewood készített.
- Innom kell egyet. - Mindjárt csinálok neked valamit.
Ne fáradj, majd én. A dolgozóban, igaz?
Nyertél, öregfiú.
Igen?
Megbántad valaha, hogy hozzám jöttél?
Miért kérded?
Elég nyilvánvaló...
hogy az apád nemcsak egy portrét hagyott volna rád...
ha bárki más lettél volna, és nem Mrs. John Aysgarth.
Szóval erre gondolsz.
Nem válaszoltál.
És mi a helyzet veled? Te megbántad?
Majompofa, hogy elvettelek az egyetlen dolog, amiben sosem gondolom meg magam.
- Komolyan? - Igen, tényleg.
Semmit nem akarok jobban, mint veled leélni az életem.
És ha hamarabb elszólít az élet...
Akkor mi lesz?
És veled mi a helyzet?
Ha akarnám se tudnálak nem szeretni.
Próbáltad?
Igen. Egyszer.
Mikor?
Mikor megtudtam, hogy kidobtak az állásodból.
- Mióta tudod? - Múlt péntek óta.
- Kitől tudod? - Melbeck századostól. Találkoztunk.
- Mondta miért? - Nem.
Talán majd te.
Csak nem jöttünk ki egymással.
Elég szép itt. Ne álljunk meg megnézni a tengert?
Miért nem jöttetek ki?
Nem tudom. Ő egy kicsit régimódi ember.
Azt hiszem, túl merészek voltak neki az ötleteim.
Mindig azt gondoltam, hogy a siker titka, ha nagyban gondolkodsz.
Azt gondolod, hogy csak halandzsázok, igaz? De nem.
Ha pénzt akarsz keresni nagyban kell gondolkodni.
Nézd ezt a tájat például. Nézd a kilátást.
Miért ne használjuk ezt ki?
Ha lenne 10 000 fontom, vagy inkább 20 000 fontom...
be tudnék ide fektetni.
Csak 20 000 font kéne?
Vagy 30 000 font.
Plusz 10 000 font se ártana.
Beaky, itt a tervrajz.
Csodás. Ide rakhatnánk a nagy Hotelt.
Ez az. És ide le pedig a parti kunyhókat.
- Diót, öreg haver? - Kunyhókat, Beaky.
- Helló. Mi folyik itt? - Egy ingatlan céget tervezgetünk.
Meg akarunk venni egy szép tengerparti területet.
Aztán eladjuk majd a részesedést profitszerzésként.
- De be is kell fektetni nem? - Persze.
Találtál valakit, aki adna pénzt?
Persze.
- Kit? - Engem.
Értem.
Az ötlet az enyém, de a pénz Beakyé.
És a vállalat... nos Beaky a párizsi kötvényei terhére vesz fel kölcsönt.
Aztán lerakjuk az alapokat és... Megmutatom.
A cég az én nevemen lesz.
- Igen, de... - Nézd, kedves...
Hadd mutassam meg milyen egyszerű az egész.
- Beaky tisztában van ezzel? - Tökéletesen.
Azt hiszem.
Elnézést, uram. Melbeck százados keresi telefonon.
Köszönöm. A dolgozószobában fogadom.
- Bocsáss meg, Beaky. - Persze.
Elmondaná mi folyik itt Beaky?
Kedves hölgyem...
Azt kell mondjam tetszik nekem ez a nagy üzlet és az efféle dolgok.
George, mondom, hogy emiatt nem kell aggódnod.
Van most valami. Pár héten belül vissza tudom fizetni.
Megvásároljuk ezt a szakaszt és utána eladjuk a részeit.
Így 100%-os profitot érünk el nagyon hamar.
Másrészt építünk is valamit vagy mi.
De kitől fogjátok megvenni? És mennyit fizettek érte?
- Kinek adjátok el? - Az nem lehet olyan ördöngös.
Itt az ideje, hogy felnőjön végre Beaky.
- Most ki vagyok oktatva. - Mert valakinek fel kell nyitnia a szemét.
- Igen? - Így van.
Álljak a sarokba?
- Ez nem fair Johnnie-val szemben. - Ez butaság.
Miért? Ő felügyeli az egész átkozott, hogyishívjákot.
- A kifizetéseket, a csekkeket. - Igen, éppen erről van szó.
Mi ezzel a baj?
Öreg haver, Lina éppen azt ecseteli, hogy kissé a fejedre ejtettek. Igaz ez?
- Én is úgy hallottam. - Ez nem feleséghez illő.
Nem kéne átöltöznöd vacsorához? Kezd késő lenni.
Kedvesem, Beaky pár napig itt marad nálunk.
- Tudod melyik a te szobád. - Egy pillanat és itt vagyok.
Ide figyelj. Mi jogod hozzá, hogy beleszólj az én ügyeimbe?
Én tényleg nem... én csak...
Te csak mit?
Csak azt próbáltam elmondani Beakynek hogy nem kéne mindent rád hagynia...
mert ha valami rosszul sül el, ő is vállalhat egy kis felelősséget belőle.
Egyikőtök sem egy tapasztalt üzletember.
- Mit tudsz te az üzletről? - Keveset. Én csupán...
Gondoltad Beaky komolyan vesz téged?
Tönkre tehetted volna az egész tervet, felfogtad?
- De ha valami nem jó... - Ez az én üzletem, nem a tied.
Ha azt mondom minden rendben, akkor úgy is van.
Keresztül viszem ezt a megállapodást.
Nem akarom te vagy bárki más megzavarja.
- Érthető? - Igen.
Helló, Majompofa.
Megijesztettél. Nem láttam, hogy jössz.
Gondoltam örülsz, ha tudod, hogy lefújtam az egész földvásárlást.
Miért? Mi történt?
- Semmi. - Beaky tud róla?
- Még nem. - Miért teszed ezt?
Nem is tudom. Talán mégse olyan jó az a föld. Ki tudja?
Vagy talán akarom Beaky pénzét kockáztatni.
Vagy talán túl nehéz meló lenne én meg túl kényelmes vagyok.
- Mérges vagy még a tegnapi este miatt? - Nem vagyok.
Biztos? Mert egész éjjel nem tudtam aludni.
Még soha nem beszéltél velem olyan keményen azelőtt, és attól féltem...
Mitől?
Hogy már nem szeretsz.
Nem, Majompofa, nem haragszom rád.
És nagyon szeretlek.
Akármikor játszok szókirakóst, 3 szónál nem tudok többet kirakni.
D-O-U-B. Nincs is ilyen szó.
D-O-U-B-T D-O-U-B-T-F-U-L
Tedd oda kislány.
Személy szerint én nem látom mi a baj ezzel a tervvel.
De ha azt mondod, ne vágjunk bele, hát ne vágjunk bele.
Van még egy dobásom?
Nem értem még mindig, hogy miért kellett elmenni megnézni a helyet.
Beaky, nem akarok felelős lenni azért, hogy lemondjuk a projektet...
- mielőtt be nem bizonyosodik, hogy nem működne. - Ha te mondod, nekem annyi elég.
Amúgy is te szúrtad ki a helyet. A te ötleted volt.
Ha valaki előjön egy nyerő ötlettel, talán meg is kéne valósítania.
El kell menned oda holnap korán reggel, hogy lásd.
Mi ez a nagy sietség?
Mondtam, nem akarom, hogy az én hibám legyen.
Ez egész hosszú. "Mudder" Nincs is ilyen szó.
Ide egy "R"- t.
Nem akarok ki menni oda reggel. Amúgy is piszkos lesz, hideg és esős.
- Beaky. - Mikor kell kezdjünk?
{an8}GYILKOSSÁG
Ha lenne egy "E"- em és egy "R"- em. Összejönne a "Murderer"
Minél korábban annál jobb.
Kb. 7:00 körül. Akkor kisebb a forgalom.
-7:00? A tyúkokkal keljek? - Tyúkokkal?
Túl korai. Nem hallottad még? Tyúkokkal kelni.
Reggelizik Mr. Aysgarth?
Nem, asszonyom, nincs itthon. Azt mondta dolga van.
Két órája ment el Mr. Thwaite-vel.
- Melyik kocsival mentek? - Mr. Thwaite-ével azt hiszem.
Ennek kéne lennie. Most dugd be.
Na működik öregem?
- Helló, kislány. - Helló, kedves.
Mi ez az egész? Csak pár órát voltam el.
- Több ezer évnek tűnt. - Nekem is úgy tűnt.
Fogd be, Beaky. Semmi sem történt.
Semmi? Majdnem meghaltam. Ezt nevezed semmiségnek?
- Majdnem? - Közel jártam hozzá.
- Hagyjuk a témát. - Ne, Beaky, folytassa. Hallani szeretném.
A sziklaszirt tetején történt. Végül Johnnie-nak volt igaza.
Túl sok mészkőt tartalmaz a talaj.
A szikla peremére próbáltam parkolni. Sose voltam jó vezető.
- Johnnie is a kocsiban volt? - Nem.
Néhány lábra figyelte a kilátást.
Ne is beszéljünk róla. Inkább igyunk egy italt.
Nem vette észre, hogy egyenesen a perem felé tolatok.
A mindenségit. Éppen afelé.
Ha Johnnie ugrik gyorsan és fékezi meg a kocsit...
Mostanra már a másvilágon lennék.
- Johnnie mentette meg az életed? - Minden bizonnyal.
És közel volt hozzá, hogy a sajátját elveszítse.
Nem tudom elmondani, mennyit jelent ez nekem.
- Neked kedves? - Azért nekem se túl rossz.
Jutalmat érdemelne. Mit szólsz egy ünnepléshez?
Én fizetem.
Kedves tőled, de nem kell Párizsba menned?
- Párizsba? - De. A kötvényeim vannak ott.
Le kell mondanom a rájuk vonatkozó megállapodásokat.
Miért nem jössz velem?
Ez a gazember elfelejti, hogy házas ember vagyok.
Elmondom mit teszek.
Elautózok veled Londonig délután.
- Mit szólsz, Majompofa? - Igen, Maj... Lina. Engedd el.
Szerintem...
Igen, tudom. Szerinted inkább állást kéne keresnem.
Szerintem viszont nagyobb lehetőség van rá Londonban, hogy állást kapjak.
Ez így van. Hadd jöjjön velem, Lina.
Nem tudom, hogy állíthatnám meg.
Nagyszerű.
Kár, hogy nem jön el velem Párizsba.
Meséltem mi történt velem, mikor legutóbb Párizsban jártam.
Egy nagyon fura dolog. Sétáltam a Champs Élysées-n...
és megismerkedtem a legbájosabb lánnyal.
Elvittem randizni és vacsorázni. És nem sokkal később...
Sajnálom. Bocsánat.
Majdnem megint elszóltam magam, igaz?
Hamarosan visszatérek. Szeretlek. Johnnie
Hodgson nyomozó várja a hallban, asszonyom.
Mr. Aysgarthszal akar beszélni.
De mikor mondtam, hogy nincs itthon azt mondta maga is jó lesz.
Vezesse a dolgozószobába Ethel, kérem.
Igen asszonyom..
- Velem jönnének uraim? - Köszönjük.
- Mrs. Aysgarth? - Igen.
A nevem Hodgson. Hodgson nyomozó. A megyei rendőrségtől vagyunk.
Ez itt a kollégám. Mr. Benson.
- Örvendek Mr. Benson. - Én is.
- Leülnének kérem? - Köszönjük asszonyom.
Tudjuk, hogy a férje nincs itthon.
Nincs. Pár napig Londonban van.
Mivel ő nincs itt, gondoltuk tudna nekünk segíteni.
Természetesen. Nem isznak egy teát vagy valamit?
Nem, köszönjük. Már ittunk.
Úgy tudom, ismeri Mr. Thwaite-t.
Igen, a férjem közeli barátja.
Nem tudom, hogy mondjam.
Talán egyszerűbb, ha ezt megmutatom.
A mai újság.
Bocsánat.
Egy angolt holtan találtak.
Sajnálom. Ez mélyen megrázott.
Nagyon jól ismertük.
Sajnálom, hogy ezt kell tennünk, asszonyom...
de nyomozást végzünk a párizsi rendőrség kérésére.
Iratokat találtak Mr. Thwaite személyes holmija között...
melyek szerint most alapított vállalatot a maga férjével.
A francia rendőrség szerint mi okozta a halálát?
Ez egy olyan táviratnak a másolata, amit Párizsból kaptunk.
"Thwaite egy másik angol társaságában érkezett a helyre.
"Mindketten nyilvánvalóan ittasak voltak.
"Érkezésnél, Thwaite egy üveg konyakot rendelt.
"Az egyik pincér elmondása szerint..
"Thwaite társa a megrendelt konyakot hatalmas mérőpoharakban kérte.
"Látszólag, egy a két ember közötti fogadás eredményeként...
"Thwaite színültig töltötte a poharak közül az egyiket, és az egészet megitta.
"A másik férfi nem volt jelen, mikor a tragédia történt...
"elhagyta a helyet néhány perccel korábban.
"A francia rendőrségnek még nem sikerült azonosítania.
"A pincér szerint, aki egy keveset ért angolul...
"a neve "Awlbeam" vagy "Holebeam" lehet."
Sajnálom, hogy el kell keserítsem, asszonyom.
Ismer maga vagy a férje ismer ilyen nevű férfit,
aki Mr. Thwaite barátja?
Talán Mrs. Aysgarth feltud világosítani minket erről a vállalkozásról.
Igen.
A férjem egy ingatlan befektetést tervezett vele.
Mr. Thwaite Párizsba ment, hogy megszüntesse.
Ezek szerint meghalt, mielőtt megtehette volna.
Köszönjük asszonyom. Egyéb kérdés, Benson?
Nincs azt hiszem.
- Nagyon köszönjük, Mrs. Aysgarth. - Köszönjük.
Bocsánat.
Mikor érkezik vissza Mr. Aysgarth Londonból?
Estére várom.
Megkérné, hogy telefonáljon az őrsre?
Persze. Viszlát, Hodgson nyomozó.
Viszlát.
- Benson. - Viszlát, Mrs. Aysgarth.
Nem ment Párizsba.
Hogarth Club.
Beszélhetnék Mr. Aysgarth, kérem?
Mikorra várható?
Tegnap reggel távozott?
Nem. Nem számít. Köszönöm.
Helló, Majompofa.
Olvastál Beakyről, igaz?
Beaky nagyon közel állt hozzám.
- Valóban? - Igen kedves.
Szerettem azt a buta, nagylelkű, jószívű bolondot.
- Igen? - Hát persze.
Rajtad kívül, jobban szerettem őt, mint bárki más a világon.
Rajtam kívül?
Szegény Majompofa.
Csak magamra, rád nem is gondolok.
Te is szeretted őt, igaz?
Nagyon szerettem.
Itt volt a rendőrség.
Mit akartak?
Hogy segíts nekik.
Táviratot kaptak Párizsból...
és úgy tűnik egy angol volt a tettes...
Tudom. Az egész benne volt az újságban.
És még?
A nyomozó azt mondta hívd fel.
Azt gondolja te tudsz segíteni, hogy vajon ki lehet ez az angol.
Mit mondtál nekik? Említetted a vállalkozást?
Természetesen.
Elmondtam, hogy Beaky fel akarta mondani.
Remélem rám hagytad, hogy elmondjak mindent. Mit még?
Ez minden.
Mondtam, hogy bármikor megérkezhetsz Londonból.
Halló. Wickstead Rendőrőrsöt kérem.
Halló, nyomozó.
Itt John Aysgarth. Most érkeztem haza.
Igen.
Kedd este autóztunk fel Londonba.
A Savoyban vacsoráztunk.
Nem.
Igen.
Aztán láttam felszállni a Croyden Repülőtérről.
Igen.
Nem. Londonban maradtam ma délutánig.
A Klubban.
Igen.
Nincs mit nyomozó.
Ha segíthetek még valamiben, kérem értesítsen.
Isobel, bejöhetek?
Lina, milyen kedves. Éppen tegnap gondoltam rá...
hogy csak feleannyit látlak, mint amennyit szeretném.
Milyen kedves tőled.
Hajnal 3-ig nem tudtam letenni a könyvet.
Olyan izgalmas volt a legutóbbi könyved, hogy át kellett jönnöm beszélni róla.
Ez a legszebb bók, amit kaptam. Gyere ülj le.
- Teát ittál már? - Igen. Köszönöm.
Nem tudtam, hogy odavagy a krimi regényekért.
Csak mostanában kedveltem meg.
- Tényleg tetszett? - Alig tudtam lerakni.
Teljesen lenyűgözött a gonosz...
A gonosz? Úgy érted a hősöm.
Én mindig hősként tekintek a gyilkosaimra.
Nem akartalak félbeszakítani. Azt mondtad teljesen lenyűgözött.
Mikor az áldozatát a hídra csalta...
miközben tudta a hidat elfűrészelték.
Azt is tudta, hogy az áldozata nem tud úszni. Ezt se felejtsd el.
Amit tudnom kell: nevezhetjük ezt tényleges gyilkosságnak?
Morális nézőpontból ez megkérdőjelezhetetlen.
Ez gyilkosság.
Azt hiszem.
Johnnie mit gondol?
Johnnie? Ezt még nem vitattuk meg.
Azt gondolom biztos érdekesnek találná.
Hasonló a barátja esete Párizsban.
- Hasonló? - Az konyak téma olyan, mint az én hidam.
Ha elkapják a társát, az lesz a valódi kérdés:
Baleset volt-e vagy gyilkosság?
A konyak dolog egyáltalán nem újdonság.
- Megtörtént már korábban? - Igen, a való életben is.
Itt is van.
Richard Palmer szabadult meg az egyik áldozatától ilyenmód.
Abbey-nek hívták az áldozatot.
Felakasztották?
Richard Palmer tárgyalása. Hol is lehet?
Végül elkapták, miután fél tucat embert meggyilkolt.
A bolond ráunt a konyakra és áttért igazi méregre.
- Tiszta bolond nem? - Talán a "T" kezdetűekhez raktam.
Ha a konyaknál maradt volna, talán... Érdekes felvetés.
Azt hiszem, megkérdezem a bátyámat erről.
Ő halottkémként dolgozik. Halál utáni és minden efféle dolgokban nyomoz.
Tőle vettem néhány remek ötletet.
Nem olyan fontos, Isobel. Ne zavard ezért. Nem fontos.
Úgyis sietek. Nem akarlak ezzel zargatni.
- Már emlékszem. Az pont nálatok van. - Hogyan?
Richard Palmer tárgyalása. A könyv a konyakról.
Johnnie kölcsönkérte pár hete.
- Viszlát, Isobel. - Viszlát kedvesem.
...Ha türelemmel tudsz lenni még egy kicsit, biztosan találok egy másik módot arra,
hogy visszafizessem a pénzt, amivel tartozom...
Halló?
Nem, ő nincs itthon. Itt Mrs. Aysgarth beszél.
Itt a Kezesség Vállalási Társaság.
Megmondaná Mr. Aysgarthnak, hogy elhúzódik a válasz a vizsgálatot illetően?
Kiterjedt vizsgálatot folytattunk az ügyében. Reggelre megkapja a levelet a válasszal.
Megmondom. Köszönöm.
- Jó reggelt, asszonyom. - Jó reggelt. Jött levél?
Csak 3 Mr. Aysgarthnak és egy magazin érkezett önnek asszonyom.
Helló, Ethel. Újra itt?
Igen uram. A reggeli teát hoztam és a postát.
- Helló, kedves. Jött levelem? - Három.
Köszönöm kedves.
- Nos, nos, nos. - Jó hír?
Jött egy levél az öreg Spottytól. Indiában megy.
Milyen egy élet.
Azt mondja, van ideje és leugrana hozzánk, meglátogatna.
Egy álom lenne. Szegény öreg Spotty.
- Nem bánod, ha előtted megyek fürdeni? - Nem, kedves.
Kaphatok egy kis szappant Majompofa? Ez már majdnem elfogyott.
Igen, a szekrényben van a mosdó felett.
Válaszul megkeresésére, miszerint kiadható-e az 163958 TR számú biztosítási kötvényre 500 font...
...sajnálattal közöljük, hogy ilyen feltételek mellett a kölcsön nem folyósítható...
A kötvény feltételei szerint, a kifizetés csak abban az esetben adható,
ha a felesége elhalálozik.
- Kedves, csak nem dideregsz? - Kissé fázok..
Hogy lehet fagyos egy ilyen napsugár? Hadd melegítselek fel.
Szegény kis didergő babám. Hogy érzed? Jobb már?
- Sokkal. - Jó. Talán ez segít.
- Kedves mit csinálunk ma este? - Isobelhez megyünk vacsorázni.
De unalmas.
Issie, visszatérve az új könyvedre...
A fickó bejön a szobába, bezárja, és elkezd klimpírozni a zongorán...
aztán valaki lelövi a bezárt ajtón át? Ez a helyzet?
Ennek semmi értelme. Miért zárná be az ajtót csak azért mert zongorázik?
Szégyelli a zongoratudását?
Így írtam meg.
Egy bizonyos hangjegy a zongorán hozzá van kötve egy rejtett revolverhez a fal mögött.
Mikor az áldozat leüti ezt a hangot... Vége is van.
Nem érdekel annyira. De megbotlik a logikád, öreglány.
- Mi a baj vele, kedves uram? - Túl bonyolult.
Ha megölsz valakit, tedd azt egyszerűen.
Igazam van, Dr. Sedbusk?
Igaz. Amíg nem kapnak el.
- Idehozod a bort? - Igen, Issie.
Hogy csinálnád egyszerűen?
Nem tudom, kedves. A legnyilvánvalóbb módszerrel.
A legfontosabb, hogy senki se gyanakodjon rám.
- Például? - Például, méreggel.
Azt kell használni, ami először az eszedbe jut. Mondjuk arzént.
Arzén.
Emlékszem...
Gloucesterben, ahol egy testet exhumáltunk...
abban még 4 év után is jócskán volt méreg, a körömben és a hajban is.
Igen, de elkapták a gyilkost?
Lássuk csak.
Úgy emlékszem nem.
Tessék.
Gondolkozzunk csak. Ebben a percben emberek százai vannak...
akik gyilkosságot követtek el és szabadon járhatnak.
Ezrek.
Gondolod boldogok ezek a gyilkosok Johnnie?
Nem tudom. Nem látom, miért ne lennének.
Félnek a lebukástól fiam.
Amíg az arzén nyomot hagy és a golyó megkülönböztethető a fegyver csövétől függően...
és a legkisebb hajszál azonosítható...
Igen, de gondolom mostanra már csak talált valaki olyan mérget, ami nem hagy nyomot.
Mit gondol, Doktor?
Egy nagyon érdekes holttestet hoztak be a minap.
- Hadd halljuk, miért. - Kérem ne. Ne váltsanak témát.
Ismerem ezt az arckifejezést. Létezik olyan méreg, ami nem hagy nyomot, igaz?
Ez nonszensz. Ilyen nem létezik.
Fogadok, hogy ismer olyat, doktor. Mi az?
Nem tudok ilyenről.
Ugyan már. Talán úgy nézek ki, mint egy gyilkos?
Ez egy érdekes kérdés. Mit gondolsz, Issie?
Issie meg tudja állapítani egy emberről ránézésre, hogy képes-e gyilkolni.
Igaz, Issie?
Nem akarok felvágni, de általában igen.
Rólam mit gondolsz? Tudnék gyilkolni?
A légynek se tudnál ártani, Bertram. Hacsak nem hallott már.
És Mrs. Aysgarth? Van egy furcsa csillogás a szemében.
Nem hiszem. Linának nincs meg hozzá a bátorsága, akárcsak nekem.
És te, te kis ostoba. Nézzék csak az arckifejezését.
Olyan titokzatosan nézel, igaz? De nem tudsz becsapni.
Ha 100 évig próbálnád, akkor se tudnál gyilkolni.
Igen, én is azt hiszem.
Johnnie, miért zárod be? Mi lesz Ethellel?
Ethel szabadnapos. Reggelig nem lesz velünk.
És Cook?
Mi a baj? Kiment a fejedből?
Cook nyaral.
Te reszketsz kedvesem. Szerinted megfáztál?
Igen. Bizonyosan.
Ágyba kell dugjunk. Hogy felmelegedj.
- Vedd le a ruhád. - Ne, Johnnie. Kérlek ne.
Ez arra emlékeztet, mikor először találkoztunk a domb tetején...
mikor nem engedted, hogy kigomboljam a legfelső gombot a blúzodon.
Emlékszel?
Sosem felejtem el.
Vetkőzz le, kislány. Mire vársz még?
Johnnie nem érzem jól magam ma este. Nem is tudom... szeretnék egyedül lenni.
Nem lenne kifogásod, ha az öltözőszobában aludnál?
Persze, hogy nem.
Kérlek, Johnnie. Nem aludtam jól mostanában.
Értem.
Akkor kezdtél el rosszul aludni, mikor távol voltam, és most...
Rendben, ha így érzel... Jó éjt.
Jobban vagy?
Igen köszönöm.
- Helló, Isobel. - Hogy vagy kedvesem?
Jól.
Az egész napot átaludtam?
Isobel testvére adott pár altatót ma reggel.
Úgy tűnik eléggé felizgattad magad.
Aggódtunk miattad.
Fel a fejjel. Bertram alaposan megvizsgált.
Habár nem gyakran foglalkozik élő emberekkel, elég jó orvos.
Azt mondta csak alvásra van szükséged.
Leszaladok és szólok Ethelnek, hogy csináljon neked valami vacsorát.
Ő a te igazi lovagod.
Igaz?
Nem bánod, ha rágyújtok?
Egész délután itt voltál?
Természetesen. Amióta Johnnie telefonált.
Figyelmeztetlek. Ideje, hogy jobban légy.
Ha sokáig egyedül hagysz a férjeddel...
vége a karrieremnek.
- Kitalálom, flörtölt veled. - Flört? Annál rosszabb.
Az összes titkomat kiszedi belőlem.
Az a gyanúm, hogy detektív sztorit készül írni.
Miféle titkokat?
Mindig zaklat engem.
Mindig megfogadom, hogy nem mondok semmit aztán persze megszegem.
Mondtál ma neki valamit?
Hogy én? Bertram mérges volt rám. Azt mondta soha nem bízik meg többet bennem.
Légy őszinte, tudtál már valaha Johnnie-nak nemet mondani?
Soha.
Azzal a méreggel kapcsolatban igaz?
Ne is emlékeztess. Szégyellem magam, meg vagyok sértve és kegyvesztetté váltam.
Ilyen bolond vagyok, ennyi. Ha előbb írja meg ezt a történetet, mint én...
Meg is fogom érdemelni.
Képzeld el. Ha ez az anyag mindennapi használatba kerül mindenhol.
Bárki ráteheti a kezét.
És miután bevették az áldozat szépen eltávozik egy percen belül.
Emlékezz, a halál beállta után kimutathatatlan.
És fájdalmas?
Legkevésbé sem.
Valójában, ez a legkellemesebb halál.
Jó éjt, Lina.
Még mindig idegesítelek igaz?
Nem, Johnnie, tényleg. Csak nem érzem jól magam.
Pár nap anyád házában jobbat tesz, mintha itthon maradnál.
Nem pontosan. Nem érted igaz? Anya telefonált és...
Elég korán felkelt, hogy felhívjon téged úgy tűnik nekem...
Korán, olyan egyedül van.
Mondtam neki, hogy nem vagyok jól...
és mielőtt észbe kaptam volna már megígértem, hogy pár napot vele töltök.
Rendben. Lemegyek és előkészítem az autót.
- Ne. Majd én vezetek. - Én szeretnélek elvinni.
Erre rövidebb az út.
Johnnie!
Lina, mi ütött beléd?
Lina! Állj meg, te kis bolond!
Elég volt! Szerinted meddig tudom ezt elviselni? Figyelj rám!
Kidobsz a szobádból, elrohansz az anyádhoz...
most elriadsz tőlem, mintha gyűlölnél. A feleségem vagy.
Majdnem megöltél mindkettőnket ez előbb.
Elhúzódtál, mikor éppen meg akartalak óvni attól, hogy kizuhanj a kocsiból.
Nem kell többé elviselned.
Johnnie, hová mész?
- Először, elviszlek az anyádhoz. - És utána?
Ne aggódj. Nem nem foglak többé zavarni.
Johnnie, úgy érted odamész...
Miért kérdeztél annyit a méregről Isobeltől?
Mit terveztél vele?
Johnnie, meg akartad ölni magad.
Édesem.
Igen, de beláttam, hogy az túl egyszerű megoldás lenne.
Át fogom gondolni, a börtönbüntetést és minden mást.
Börtön? Melbeckre gondolsz, a pénzre, amit elvettél?
Nem tudom visszafizetni.
Egy utolsó kísérletet tettem, hogy összeszedjem a pénzt, mikor Beakyvel elmentünk.
- Párizsban? - Liverpoolban.
Kölcsönt próbáltam felvenni a biztosításodra, de nem sikerült.
Liverpoolban voltál, mikor Beaky...
Akkor nem mentél Párizsba.
Persze, hogy nem.
Azt hiszed hagytam volna, hogy valami idióta megitassa azt a konyakot szegény Beakyvel?
Johnnie, ha tudtam volna. Ez annyira az én hibám is, mint amennyire a tied.
Csak magamra gondoltam, arra nem, hogy min fogsz keresztülmenni.
Ha igazán közel álltam volna hozzád, megbízhattál volna bennem...
de nem mertél. Szégyelltél hozzám fordulni.
Bárcsak megértettem volna.
De most más lesz. Teszünk róla.
Az emberek nem változnak egyik napról a másikra. Nem vagyok jó.
Forduljunk meg. Menjünk haza és gondoljuk át együtt.
Nem. Nem fog működni. Elviszlek anyádhoz.
De menni fog. Tudom, Johnnie, kérlek.
Ez nem a te problémád, Lina.
De az. Nem zárhatsz ki belőle.
Forduljunk meg az autóval és menjünk haza. Kérlek, Johnnie.
Nem, Lina.
Kedvesem