MAGÁNYOS HELYEN
Dix Steele! Hogy vagy?
- Nem is emlékszel rám? - Sajnos nem, azt hiszem.
Te írtad az utolsó filmemet a Columbiának.
Sose nézek olyan filmet, amit én írtam.
Hé te, ne molesztáld a feleségem!
Kár érted angyalom, bármilyen gazdag is ez a disznó.
- Húzódj le, ha mersz! - Tőlem itt is megkaphatja.
- Jó estét, Mr. Steele. - Helló, Dave.
- Előre parkolom. - Rendben.
- Adna egy autogramot? - Miért, ki vagyok?
- Nem tudom. - Hagyjad, csak egy senki.
Tud valamit a csaj.
Dix! Már lemondtunk rólad.
- Helló, Mel. - Merre jártál?
- Nyomás, te állod a piát. - Ő már valaki...
Lloyd Barnes, nagy rendező. Bruttóban egy kész milliomos.
- Három napja hívogatunk. - Tudod milyen vagyok...
...Ha nem veszem fel a harmadik csöngetésre, máshol vagyok.
- Helló, Dix. Lloyd. - Helló, Max.
Drágám, visszadná a könyvet, amit Mr. Steele-nek hagytam.
Már majdnem kiolvastam.
Mondd hogy tetszett, és holnaptól nekem dolgozol.
Akkor imádtam.
Álomszép film lenne belőle, nagyformátumú.
- Mit értesz azon, nagyformátumú? - Nagyon hosszú filmet, ami...
- Tele van mindenfélével. - Kaphatnék egy gyufát emlékbe?
Mr. Steele, nálam maradhat a könyv, amíg végez odabent?
Már csak pár oldal maradt, a végét előre elolvastam.
Persze, csak nyugodtan.
- Jó estét, Mr. Steele. - Jó estét.
- Ne feledd, a lány a nép szava. - Ha így lenne...
Ideje keresnem egy új ügynököt. Hogy vagy, Charlie?
- Üljünk le a túloldalon. - Nekem itt is jó, nem fertőz.
- Hogy vagy hős hercegem? - Megvagyok, csepürágóm. Greg?
Gin tonikkal. Mit kértek fiúk?
- Rum mentalikőrrel. - Egy pohár tej.
És egy brandy-t Mr. Waterman-nek.
- Esznek is vagy csak nézelődünk? - Hogy s mint, Paul?
Csak nézünk, mint a moziban. Elnézést.
- Ki pénzeli ezt a filmet? - Bert Brody. Lloyd a rendező.
Rád férne egy kis munka, kezdesz kiesni a pikszisből.
Nekem dohány kell, neked a tíz százalék.
Miattam nem kell dolgoznod, Van már lakásom, kocsim, fekélyem.
- Benzint és tejet olcsón mérnek. - Nem írok olyat, ami nem tetszik.
- Haver, hányszor mondjam még... - Ez csak egy film.
Mitől vagy ilyen válogatós? Rád jár a rúd a háború óta, legutóbb is...
Mert te persze sosem fürdesz be. Ugyanazt a filmet forgatod újra...
... Vagy 20 éve. Te már csak popcornt árulsz.
Így van, akárcsak te. Én legalább nem tagadom.
- Egy nap megleplek egy remekművel. - Az Althea Bruce az lehet.
- Ugyan már... - Csak ne térj el a regénytől.
- Szólj, hogy vegyek neked egy új nyakkendőt... - Hé, srácok!
Remek filmet csináltam! Most jövők a vetítőből.
- Pasadena egyszerűen imádta. - Hello, ifiúr.
- Senki se ment ki róla! - Kezet se fogsz egy színésszel?
Hol látsz itt színészt?
Tíz éve egy sorra se emlékszik.
De előtte keresett apukának pár milliót.
- Papus csinált sztárt a szeszkazánból. - Pofátlan alak.
Matinébálvány a jazz-korszakból.
Nézzetek rá, ahogy bámul a kristálygömbjébe...
Szégyent hozol fiam, a hozományvadászokra.
- Te rohadt kis... - Hé, hagyd abba, Dix!
Mi ütött beléd? Nyughass már!
Megint rájött Dix-re.
- Lelépek. Mel, vidd haza Charlie-t, jó?
Gyerünk.
Talán még maradnom kéne.
Nem.
- Elolvasod reggelre a könyvet? - Persze.
Benézek hozzád és ébresztelek, mondjuk úgy 10-kor.
Legyen 11.
Megérdemelte a fickó, de kérem, máskor a parkolóban intézze el.
- Egy sonkás tojást kérek. - Magam választom ki a tojásokat.
Csak üldögéljen és pihenjen.
Dixon Steele!
- Hello, Fran. Hogy vagy? - Két film között.
Képzeld, tegnap éjjel került az álom és tudod mit csináltam?
- Felhívtál pár fickót. - Csak téged, többször. Hol voltál?
- Otthon. - Van kedved beszélgetni?
- Csak azzal, akinek nincs meg a számom. - Nem jössz fel piálni?
- Van egy kis olvasnivalóm. - Tudod, milyen jól olvasok fel.
Igen, de azóta magam is boldogulok a betűkkel.
Rendben. Te minden nőt lenézel, vagy csak akikkel dolgod van?
Hozzád rendes voltam.
Nem pont hozzám, de egész rendes. Majd hívlak.
Köszönöm, hogy elolvashattam.
- Hogy hívnak? - Mildred. Mildred Atkinson.
- Hol laksz? - Inglewood-ban, a nénikémnél.
- Kocsid van? - Nincs, rendszerint busszal járok.
- Hazaviszlek. - Köszönöm, de találkám van.
- Akkor mondd le. - Nem lehet.
Különben is elvből nem randevúzom vendégekkel.
Ki beszélt itt randevúról?
- Csak haza akartalak vinni. - Találkám van.
Hozzám haza.
Mr. Steele.
Segíthetnél. Ki kell olvasnom ma ezt a könyvet, de fáradt vagyok.
- Talán elmesélhetnéd. - Szóval ezt szeretné?
Máris fontos embernek érzem magam.
Képzelje el, mikor beülünk Cora nénivel az Alathea Bruce-ra...
Elmondhatnám, hogy én meséltem el az írónak. Lemondom a randim.
Talán még elérem otthon telefonon.
A halhatatlanságért semmi sem drága.
Úgy van, uram.
Milyen elbűvölő hely!
Akár egy hacienda.
Elnézést.
Az egyik szomszédja?
Nem, még sosem láttam.
Mindjárt jövök.
Helyezd magad kényelembe.
Csodás lehet írónak lenni.
Borzongató.
- Keverj egy italt magadnak. - Én nem iszom.
Korábban mindig azt hittem, a színészek találják ki a szövegüket.
Csak ha már elég nagy sztárok lesznek.
Mi van, meggondoltad magad?
Azért jöttem ide, hogy elmeséljem az Alathea Bruce-t.
Althea.
Ha ez csak ürügy volt, hogy visszaéljen a...
- Menni akarsz? - Nem, dehogy. Csak akkor, ha...
Azért öltöztem át, mert rendszerint így dolgozom.
Oh, értem.
Gyömbérsört kérek citrommal. Tudja, egy Horse's neck-koktélt.
- És hogy meséljem el a sztorit? - Ahogy Cora néninek mesélnéd.
Szóval egy nőről szól, Alathea Bruce-ról. Dúsgazdag.
Van egy hatalmas háza Long Island-on.
Hozzá hajók, kocsik, ékszerek, meg minden. És özvegy.
De jó neki.
Sok férfi volt az életében, mind menő klubokba vitték.
- De egyikük se izgatta Alathea-t. - Althea-t.
Egy nap meglátott egy új partiőrt az ablakból...
Aki nagyon jól fest, akár egy bronz Apollo.
- Ehhez jól jönne a Technicolor. - Megemlítem a producernek.
Alathea az inasával meghívatja reggelire.
De inkább viszkit isznak, ez egy rázós jelenet.
- Emíltettem már a férjet? - Azt mondtad, meghalt.
Úgy értem, hogyan halt meg...
Kiesett a hajóból a tengeren, és a nyomozás még mindig tart.
A nő nyírta ki?
Ez nyitott kérdés. Szóval beleszeret Channing-be...
Aki valójában nem is partiőr, hanem bakterurológus.
Tudja, aki a bacikat lesi. Azt mondja neki, nem ő tette.
- Ki és micsodát? - Nem ölte meg Lestert!
Lester a volt férj, ha jól sejtem?
- Maga tényleg nem olvasta? - Nem és most már nem is fogom.
Folytassa.
Azután jönnek a mesebeli hetek.
Ne hagyja abba, innen is hallom.
Folyton együtt vannak...
A nő házasságot akar, jólétet, de Channing csak a bacikat bújja.
"Bakterurológus."
Ezért a nő az ügyvédje karjaiban vigasztalódik...
Csak követnem kell a könyvet...
És ez be is válik. A férfi szóba se áll vele.
A nő mindent megpróbál, a világon mindent.
Egyre jobban kétségbe esik. Iszonyúan akarja őt...
De nem tehet semmit, ezért egy nap kiúszik a viharos tengerre...
És sikoltozni kezd: "Segítség, segítség!"
Tündérke, itt emberek laknak!
Channing nem úszik utána, mert azt hiszi, csak játszik vele.
Alathea meg csak sikolt, míg végre rájön, hogy tényleg baj van.
Olyan gyorsan beúszik érte, hogy szinte repül...
De mire odaér, a nő elmerült.
Követte férjét, Lestert a hullámsírba.
- Erőteljes sztori. - Jó nagyformátumú...
Nem megmondtam?
És egy csomó mindent ki is hagytam.
Kösz szépen.
- Mennyi az idő? - Fél egy.
Nahát, még csak?
Sajnálom, hogy buta voltam, tudja, az átöltözés miatt...
- Értékelem, hogy dobtad a randid. - Vele bármikor találkozhatok.
És mondd csak... szerelmes beléd?
Azt hiszem. Kedves és figyelmes, olyan könnyelmű fajta.
A szüleivel él és komoly munkája van.
- Szóval nem az eseted. - Maga a fejekbe lát?
A legtöbb író ezzel áltatja magát.
Jár valakivel? Ne mondjon nevet, csak kíváncsiskodom.
Nézd Mildred, későre jár és holnap korán kell kelnem.
Nos, rendben van.
Nem bánja, ha nem fuvarozom haza?
Van egy taxiállomás a sarkon túl.
Semmi gond, ne fáradjon.
Jól van. Tessék és még egyszer köszönöm.
Hát, én köszönöm.
- Jó éjt, Mildred. Tényleg kösz. - Részemről a szerencse.
- Brub! Hé, mi a pálya, öregem? - Helló, Dix.
- Tudod te hány óra? - Hajnali 5 lehet.
Ti zsaruk sosem alszotok? Takarodj innen.
Ez parancs, őrnagy úr?
Ha rádnézek, visszasírom életünk öt legrosszabb évét.
- Te berúgtál? - Nem én. És te?
Dehogy is, már órák óta alszom.
Ruhában?
Mi ez az egész?
Hol van az egyenruhád? Bajban vagy, Brub?
Úgy ám, elszúrták odafent és kineveztek nyomozónak.
- Akkor most örülünk, igaz? - Nem ünnepelni jöttem, Dix.
Ha jól sejtem, az a nagyszájú féreg feljelentést tett...
A kis após kedvence... épp csak hogy meglöktem.
Kapsz tőlem egy bokszzsákot karácsonyra, de most öltözz...
- Lochner kapitány hivat. - Már bánom, hogy olcsón megúszta.
- Semmi köze ahhoz a ficsúrhoz. - Akkor mi a gond?
A főnök majd beavat.
- Főzöl magadnak egy kávét? - Nem, kösz.
- Tudod, már megnősültem. - Miért?
Pusztán anyagi okokból.
Kicsit meg is tetszett. Megértesz, ha meglátod...
Olvastál valami jó könyvet mostanában?
- Szóval ezzel aludtál. - Már ez is bűn Beverly Hills-ben?
Nem tartja furcsának, hogy haza visz egy ruhatároslányt felolvasni?
Inkább praktikusnak. Ő olvasta a könyvet, én nem.
Ha csak a mesére volt kíváncsi, miért vitte el magához?
Otthon dolgozom.
Más oka nem volt rá?
- Ha volt is, nem tettem érte. - Ivott a hölgy magánál?
Csak egy gyömbérsört egy citromkarikával.
Tudja, egy horse's neck koktélt... A pohara még az asztalon áll.
Tele ujjlenyomatokkal. Fáradt voltam a mosogatáshoz.
20 dollárt adott neki. Csinos kis summa egy taxira.
- Nagy szolgálatot tett nekem. - Két tizesben adta?
Igen, de ne kérje, hogy felismerjem a bankjegyeket.
Miért nem maga hívott taxit? Nem így illik úriembereknél?
Nem mondtam, hogy úriember voltam, csak azt, hogy fáradt.
Közöltük önnel, hogy a kis felolvasónőjét holtan találták...
Egy mozgó kocsiból lökték ki a Benedict kanyonnál.
És mit érez? Sokk? Borzalom? Sajnálat?
Nem, csak bosszantja a kérdezősködés...
És elsüt pár gúnyos megjegyzést. Nem értem magát, Mr. Steele.
A humorom tényleg lehetne jobb, de nem értem, a többi miért bántja.
Hacsak nem akar lecsukatni közöny vádjával.
- Mesélt még mást az udvarlóról? - Csak amit már mondtam.
- A fejlemények... - Nyomok a nyakon?
Dr. Jackson szerint a gyilkos a karjával fojtotta meg.
Mivel feszik fel ezt? Szalaggal vagy dróttal?
Szalaggal.
Itt a mikrofon.
- Mióta ismered Mr. Steele-t? - A parancsnokom volt három évig.
- Gyakran látod a háború óta? - Egy éve hívtam fel.
Megígérte, hogy visszahív, azóta várom.
Mikor megtudtam, hogy zsaru lett, elment a kedvem tőle.
Küldd haza a parkolófiút és a másik ruhatárost.
- Kíváncsi a fényképekre? - Megnézhetem...
Segítene, ha bebizonyosodna, hogy a lány önszántából távozott,
És maga egyedül töltötte az éjszakát otthon.
Nem volt látogatója vagy telefonhívása?
Nem, senki sem hívott.
Szegény kölyök.
Nem ugrott be senki, a telefon egyszer csengett, nem vettem fel.
- Hagyta kicsengeni? - Megesik, kérdezze meg a lakókat.
Hé várjunk csak...
Miss Gray.
Jó reggelt, Miss Gray. Foglaljon helyet.
Lochner kapitány vagyok. Ő Nicolai hadnagy.
- Hello. - Üdvözlöm.
Sajnálom, de nincs több kávénk.
Miss Gray, ismeri ezt az urat?
Nem.
- Látta már korábban? - Igen, néhányszor.
Hol?
Patio apartmanház. Mindketten ott lakunk.
Tudja, hogy kicsoda?
Igen, mikor pár napja beköltöztem, felhívta rá a figyelmem a tulaj...
Nagyon büszke, hogy híresség van a lakói között.
- Látta Mr. Steele-t múlt éjjel? - Mikor hazaértem...
Láttam bemenni a lakásába egy lánnyal.
A lány neve Mildred Atkinson volt.
Tegnap éjjel egy és két óra közt meggyilkolták.
- Megölték? - Igen, megfojtották...
- A könyökhajlatba szorítva - Tudja, mint a rablásoknál.
Mikor ért haza tegnap?
Valamivel éjfél után.
Látta még Mr. Steele-t, miután bement a lakásába?
Igen, egy fél órával később.
Ahogy kikísérte a lányt.
- Honnan tudja, hogy fél óra volt? - Általában addig tart...
- Felkészülnöm a lefekvésre. - A szobájából látszik a bejárata?
A balkonon állt hálóingben.
Meleg volt és a lakásom befülledt.
- Biztos, hogy a lány egyedül távozott? - Igen.
- És mit tett Mr. Steele? - Rám nézett.
Ahhoz képest, hogy nem ismeri, elég sok figyelmet szentel neki.
Igen, ha úgy adódik.
- A többi szomszéd is így érdekli? - Nem.
Azért volt kíváncsi rá, mert híresség?
Egyáltalán nem, inkább mert érdekesnek találom.
Tetszik az arca.
Azt hiszem, végeztünk Viszontlátásra, Miss Gray.
Viszlát Lochner kapitány.
Oh, Barton?
Gyakran találják jóképűnek a csinos lányok, Mr. Steele?
Meglehet, de nem olyan őszinték, mint Miss Gray. Végeztünk?
Igen, egyelőre.
Legközelebb várják meg a delet. Sok sikert. Majd hívlak, Brub.
Nem, inkább én...
Majd én hazakísérem Miss Gray-t.
Köszönöm, de mindig azzal megyek haza, akivel eljöttem.
- Magát is hazavihetem. - Kösz nem, inkább sétálok.
Évek óta nem láttam a reggelt.
Hogy éreznéd magad, ha hajnali 5-kor berángatnának kihallgatásra?
Nem túl jól.
Mit szólnál, ha kiderülne, hogy a lányt, akivel randiztál, megölték?
- Darabokra esnék. - Igen, akár a legtöbb ember.
Szerinted Steele-t megviselte a dolog?
Nehéz rájönni Dix érzéseire, nekem is nehezen ment.
De remek katona volt és szerették az emberei.
Én is kedvelem, szerintem nem ő ölte meg Mildred Atkinsont.
Valamit titkol és nem hinném, hogy az aranyszívét.
- Megtennél egy szívességet? - Igen, főnök?
Szeretnék két tucat rózsát küldeni egy lánynak.
- Igen főnök, kártyát küld hozzá? - Nem kell kártya.
- A név: Mildred Atkinson. - Igen főnök. Mi a címe?
Nem tudom.
Nézd meg az újságokban, tegnap megölték.
Igen, főnök.
Kár volt lelépnem tegnap, tudtam hogy baj lesz veled.
- Láttam a hangulatodon. - Elég rosszul festesz.
- Nincs semmi baj. - Még hogy semmi baj?
Hallottad volna a hétórás híreket:
"Megölték a szép ruhatároslányt"
"A neves író otthonába hívta egy kis esti mesére..."
- Dix! - Mással is megeshetett volna.
De valahogy most is veled esett meg.
Mit mondtál a rendőrségnek?
- Ismersz egy Laurel Gray-t? - Dix, mit mondtál a zsaruknak?
Kössünk üzletet. De utánanézel a statiszta névsorban...
Én meg elárulom, mit mondtam a jardon.
Laurel Gray? Igen, egy ideig együtt járt Baker-rel.
- Az udvar túloldalán lakik. - Az ingatlanos Baker-rel.
Tetszik neki az arcom.
Csak szerepet akar.
Én tudnék neki egy jót.
Hívd Brody-t és mondd meg, hogy nem olvastam a könyvét.
Minek? Amint megtudja, mi van, magától lefújja az üzletet.
Még hogy egy ruhatárossal mesélteted el a regényt...
Ennél jobban nem is sérthetted volna meg.
Mondd, hogy csak kifogás volt a rendőrségnek.
Nem rossz ötlet.
Meg is van a csaj, játszott néhány olcsó szemétben.
Mutasd.
Az a lány nélküled ment haza, igaz Dix?
Gyönyörű az arca.
Ki vele, hogy történt?
Miért, szerinted hogy történt?
Íme Mildred Atkinson pohara.
Ne csináld már! Nem hiszem...
Hogy csak az érdekel, nem vagy-e bajban.
Pedig most abban vagyok, Mel. Legalább is Lochner szerint.
Okos fickó. Párszor megszorongatott.
Megvolt a maga verziója, de én persze jobban meséltem az enyémet.
Jegyzőkönyv Dixon Steelre-ről, folytatás:
" Február, 1946:
Kocsmai verekedés, Santa Monica Boulevard.
Bevitték az örsre kikérdezni, figyelmeztetéssel elengedték."
Következő bejegyzés:
" Március, 1947.
Forgatókönyvíróként összeverte a producerét.
Törött állkapocs, szerződésbontás.
Nem perelték be."
Mindenre gondoltam, az alibim bombabiztos.
Dix, ha bármi közöd van az ügyhöz, valld be!
- Miért vársz tőlem vallomást? - Hogy ügyvédet szerezhessek...
- Vagy átcsempésszelek Mexikóba. - Lippman és az összeköttetései!
Követekző feljegyzés:
"Június 22, 11 óra:
Frances Randolph segítségért sikít. A vád: Steele összeverte.
Azután visszalép a vádtól.
Állítólag a becsapódó ajtó törte el az orrát"
Kemény fickó.
Akárcsak én. Mi van még?
Oh, bújjon be.
Mr. Lippman, az ügynököm. Miss Gray, az alibim.
- Hello. - Jó reggelt.
- Úgy véli, én öltem meg Mildred Atkinsont. - Fogd már be!
- Kér egy kávét? - Nem köszönöm, csak szeretném megkérni...
Hogy hagyják ki a nevem a lapokból. Ugye megoldható?
Nem rajtam áll, Mel-nek vannak összekötettései. Egészen Mexikóig.
Hallgass...
Könnyebb bekerüli az újságokba, mint kimaradni belőlük.
Nálam többször is sikerült, egy próbát megér...
Hát tehetek egy kísérletet, de nem ígérek semmit.
Miss Gray, tényleg látta őt, miután elment a lány?
- Hát persze. - Bárcsak sose ismertelek volna meg.
De boldog vagyok, hogy önt megismerhettem.
- Az utolsó egyenes ember. - Felbosszantotta.
Mikor azt mondtam, én öltem meg a lányt, majdnem Mexikóba zavart.
- Nagyon mókás. - Nem, távolról sem az.
Örülök, hogy tetszik a képem, különben nagy szószban lennék.
Csak azt vallottam, amit láttam.
Arról gőzöm sincs, mit tett, miután lehúzta a redőnyt.
Képzelje csak: lefeküdtem aludni.
Talán nem kellett volna lehúznom azt a redőnyt.
Önnél az előny Miss Gray: belát a lakásomba,
- De én nem az önébe. - Ígérem, nem élek vissza vele.
Fordított helyzetben kideríteném, vajon ki elől rejtőzik.
Nem rejtőzködöm, csak kerülöm.
Netán az ingatlanos Mr. Baker az illető?
- Meglehet. - Remélem kapart magának valamit?
A felesége voltam, de nem sok esélyünk volt.
Kisurrant a hátsó ajtón, és meg sem hagyta a címét.
Nagyjából, csak épp a hátsó ajtó az enyém volt.
Tudja, önnek elment az esze.
Hogy tetszet valakinek egy ilyen ábrázat?
- Nézze meg jobban. - Azt mondtam, tetszik...
...Nem azt, hogy megkóstolnám.
De könnyen feladja. Jobb félni, mint megijedni, igaz?
- Nagy baj? - Sok gondtól megkímélheti magát.
Így van, kétszer is meggondolom, mielőtt fejest ugranék.
- Most mégis beleugrott. - Nem, még csak egyszer gondoltam meg.
- És gyorsan jár az agya? - Most nem igazán.
Nem sokat aludtam tegnap, az egyik szomszéd miatt...
Akkor aludjon egyet, aztán elviszem vacsorázni.
Vacsorázhatunk, csak épp nem együtt.
Amint belépett a jardra, azt mondtam magamnak:
"Ez a nő más mint a többi: se nem félénk, se nem falánk,
Rendes kis nő. Jó, hogy számíthatok rá.
Nem kertel és tudja, mit akar."
Köszönöm uram, de hadd tegyem hozzá:
Azt is tudom, mit nem akarok, és nem bírom, ha erőltetik.
Ha meggondolta, nézzen be, de lehetőleg 12 után.
Köszönöm, úgy lesz.
Szól a telefonja.
Hallo?
Üdv, Brub.
Nem volt a legszerencsésebb a viszontlátás.
Most beszéltem Sylviával, a feleségemmel.
Meghívott hozánk holnap este vacsorára.
Remek. Nyugodtan hozhatsz magaddal valakit.
Még az is lehet, de ez csak holnap délben derül ki.
Oké.
Helyes.
Miért nem feljebb dobta ki a nőt, a kanyon tetején?
- Mit számítana? - Akkor a Los Angeles-i zsaruké lenne az ügy...
Azt tudjuk, hogy mozgó kocsiból lökték ki.
Se nyom, se indíték, se gyanúsított.
Kivéve a jelenlevőket. És mi van azzal az udvarlóval?
Kivel? Henry Kesler-rel?
Miután a lány lemondta a randit, hamar ágyba bújt.
Anyutól kapott egy jóéjt-sütit, apu hallotta horkolni.
Reggel az első útja hozzánk vezetett, rém ideges volt.
Jóravaló fajta lehet, a sok sütitől lefekvés előtt.
Te meg Lochner nem néztek elég krimit.
Mi két óra alatt megoldunk minden gyilkosságot, keményebbeket is.
- Az elejétől tudod, ki a tettes. - Ez igaz.
- Nem akarod, hogy segítsek? - Bárminek örülnék.
Egy kis képzelőerő kell, hogy magad előtt lásd az esetet. Gyere!
Tedd ide azt a széket.
Ezt meg ide.
Brub, te ide ülsz Sylvia, te meg a jobbjára.
Te vagy a gyilkos, az autóban ültök, elől.
Miből gondolod, hogy a kocsiban ölte meg?
Egy hullát a hátsó ülésre szokás tenni.
Akkor pedig meg kellett volna állnia, hogy kidobhassa.
Felfelé hajtasz a kanyonba, bal kezed a kormányon.
Gyerünk, csináld.
A lány azt mondja, nem tett semmi rosszat.
A jobb karod a nyaka köré teszed.
Amint egy magányos helyhez érsz, szorítani kezded.
Katona voltál, tudsz dzsúdózni, puszta kézzel megölsz egy embert.
Vezetés közben fojtogatni kezded.
Nem látod a kidülledő szemét, a kicsúszott nyelvét...
Gyerünk Brub, keményebben. Szereted őt, de átvert...
Gyűlölöd, megvet téged.
Odáig van a hírességektől. Nem kellesz neki. Szorítsd!
Jobban.
Szorítsd keményebben!
Remek érzés, ahogy a torka összeroppan a karodtól.
- Brub, hagyd abba! - Nem fájt, ugye nem?
Nem.
Nos, meggyőztelek?
Sikeresen.
Hát engem nem.
Megfeledkezett a kezemről, könnyen kikaparhattam volna a szemét.
De nem tette, mert ösztönösen a szorításon próbált lazítani.
Itt szúrta el, ahogy Mildred is.
- Sokat gondolkozhattál ezen. - Van benne némi tapasztalatom.
Több tucat ember kinyírtam már, a filmekben.
Nem Sylvia, nem én tettem.
Sosem dobnék ki egy csodás testet a mozgó kocsimból.
Nem engedné a szépérzékem.
Dehogy tenne ilyet...
Az alkotóművész tiszteli a tetemeket, méltón bánik velük.
Puha ágyba dugjuk, meleg prémekre, vagy csendes lépcsőaljba tesszük,
De sosem hajítanánk ki egy kocsiból, akár egy csikket.
Sohasem. Nem engedné az illemkódex...
Most, hogy mindenkit összezavartam ideje lelépnem.
Maradjon még, csak 10 óra van.
Nekem már ágyban a helyem, meg aztán randevúm van.
- Jöhetek máskor is? - Bármikor.
Köszönöm.
Meséld el Lochner-nek a teóriámat.
- Szerinted érdekelné? - Engem igen, a helyében.
Mondd neki, hogy keressen egy magamfajtát, szépérzék nélkül.
Legyen az valódi vagy képzelt.
Kikísérlek.
- Legközelebb kihagyjuk a gyilkolósdit. - Ígéred?
Naná, és hozz egy lányt is, adj nekünk még egy esélyt.
- Szép kis este volt. - Igen.
- Mit gondolsz? - Örülök, hogy nem vagy zseni.
- Ez egy elmebeteg, Brub. - Ugyan, dehogy.
- Valami nem stimmel nála. - Ilyen típus. Folyton pezseg.
Azt tanultam az abnormális lelkületről...
Ha vitatkozunk, mindig előállsz a főiskolai érveiddel...
Jobban ismerem Dix-et nálad, kutya baj a lelkületével.
- Azért izgalmas, mert abnormális. - Ráférne a rendőrségre is!
Többet tudtam meg az ügyről tőle, mint az összes nyomozásból...
Akkor is örülök neki, hogy csak vonzó és átlagos vagy!
- Hát ezt köszönöm szépen! - Igazán nincs mit.
Az elsőt is hallottam.
Üljön le.
Rendben, Martha. Reggel találkozunk, szia.
- Az agyamra megy. - Nem áll szándékomban.
- Kér egy italt? - Köszönöm, most nem kell.
- Túl sokat ivott? - Egy martinit.
- Tudtam, hogy ma még látom. - Milyen előrelátó.
Üljön már le és engedje el magát.
- Ki az a Martha? - Kicsoda?
Oh, Martha... Csak ő maradt a filmkarrieremből.
50 éves és férjnél van, a fia most ment egyetemre.
Hetente kétszer benéz és kék-zöldre ver, cserébe én...
Meggondolta másodszorra is?
Érdekel a dolog.
Mikor döntött mellette?
Tegnap délután 3-kor.
Vagy úgy...
De nem volt kedve átjönni és közölni a hivatalos döntést.
Gondoltam, hagyom, hogy maga is meggondolja.
Régóta keresek valakit. Nem tudtam róla semmit,
Hogy hívják, hol él, sosem láttam.
Egy megölt lánynak köszönhetem, hogy rátaláltam arra a valakire.
Most már tudom, hogy hívják, hol él, hogyan fest.
Ablakokban leskelődik, ráadásul fényes nappal.
- Hova lett a jómodora? - Ne áruljon be Dix-nek.
- Még azt hiszi, ellenőrzöm. - Jöjjön be.
- Nem, inkább nem zavarnám. - Pedig ráférne végre.
Egész éjjel dolgozott, napok óta ki sem mozdul.
- Még engem sem visz el egy körre. - Elképesztő!
A háború óta nem dolgozott ilyen buzgón.
- Mi maga, boszorkány? - Csak végső esetben.
Reggelente olyan morcos. Imádnivaló, jöjjön, megmutatom.
Dixon.
Megjött Mel, hogy elvigyen a szépségversenyre.
Egy perc és kész vagyok.
Úgy véli, te leszel az idei Mr. America.
Remek.
Hát nem te vagy a leghelyesebb pasi a világon?
De. Csak hagy fejezzem be ezt az oldalt.
Nagyképű undok hólyag. Utállak...
- Csak a pénzedet akarom. - Keress valami zenét a rádión.
- A zseni most aludni tér. - Hadd fejezzem be a jelenetet!
Ha 10 éve találkozik magával, most nem lenne gyomorfekélyem.
Mi a keresztnevem?
- Helló. - Köszönj szépen a vendégünknek.
Oh, hello, Mel.
Ilyen későn még fent vagy? Kapunk egy kávét?
- Nem, mert most lefekszel - De hát még be sem sötétedett.
Mert ma már holnap van, tegnap óta le sem feküdtél.
Ha ezt Brody látná, oda lenne az örömtől.
Egy rakás oldalt írtam neki.
Gyerünk, ágyban a helyed.
Ha nem hagysz békén, kidoblak a házból.
Akkor visszamegyek Chicagóba és hajkefékkel fogok házalni.
Megőrültek értem a szeles városban.
Majd mész, ha küldelek. Ezt ne feledd.
- Nem fogom. - Látja, igaza van.
Nem mehet el, nem hagyhat itt minket.
Le a híddal, kaput kinyitni! Charles Waterman megérkezett!
- Máris csütörtök van... - Versben beszél és tarhálni fog.
- Jobb mintha a piánkat inná. - Boruljanak le az öröklét előtt!
Széphölgy, nemes hercegek, üdvözletet hoztam a pórnéptől.
Isten hozott, csepűrágó.
Már megint... Az a lépcsőfok mindig kifog rajta.
- Talpra, csepűrágóm. - Könnyű aztat mondani.
Rosszkor jött, most akarjuk Dixet ágyba dugni.
Engedje meg úrhölgy, hogy én szenderítsem el.
Édes versemmel hozok békés álmot szemére.
- Nem kérsz inkább egy brandy-t? - Zene füleimnek e szó.
Jöjj fejedelmi fő!
Vesztve nép és szerencse kegyét,
Árvultan sírok kivert voltomon,
Zaklatlak hiába, süket Ég,
Nézem magam és sorsom átkozom...
Na tessék, már megint leskelődik!
Csak belenéztem, de nem mondom el senkinek.
- Ha végzett vele, megnézheti. - Hány oldalt írt?
- Sokat. - Ragaszkodik a könyvhöz?
Nem tudom, nem olvastam a könyvet.
Miss Gray, egy férfi keresi odafent.
Köszönöm. Most ne porszívózzon, Mr. Steele lefeküdt alaudni.
- Hát nem maradhat ekkora kosz. - Bashan összes bikájára!
Ha más tenné ezt, legott "Tudatlan disznó"-t rikoltanék!
Nem tudom, mit mondjak. Még csak ott tartottam:
"A föld árnyain át kitör," és a barom már horkolt is.
Reménytelen ügy, rég elveszett.
"Mert édes emléked is annyit ér,
Hogy balsorsom sem adnám trónokért."
Hogy balsorosom sem adnám... trónokért.
- Hello. Emlékszik még rám? - Oh, hát persze.
- Miben segíthetek? - Lochner kapitány látni szeretné.
Nincs mit mondanom.
Nem azért kerestük, hogy új információkat kérjünk...
Tudja, néhány tényt ellentmond a vallomásának.
- Fogalmazhatna világosabban is. - Rendben, máris.
Az Atkinson-gyilkosság éjjelén meglátta Dixon Steele-t...
- És azt mondta, még nem ismerte. - Így igaz.
De azóta éjjel nappal együtt vannak.
Írja a forgatókönyvét, én pedig legépelem.
- Pénzt is kap a diktálásért? - Nem, mert a szívem diktál.
- Ön szerelmes Mr. Steele-be? - Ha tudni akarja, igen.
- És össze is házasodnak? - Ha igen, várjuk az esküvőnkre.
Elvégre maga mutatott be minket egymásnak.
- Nem könnyíti meg a munkám. - Nem is tisztem.
Mi bántja annyira a lelkét?
Miért ilyen ellenséges? Elvégre egyazon oldalon állunk, nem?
Nem is fél, hogy egy gyilkos szabadon garázdálkodik?
Talán épp a maga házában, akár a szomszédja is lehet.
Nézze ezeket a fickókat. Normálisnak látszanak?
Igen.
Mindegyik szörnyű gyilkosságot követett el.
Mindegyik könyörtelen vadállat.
Mildred Atkinson halálára nincs értelmes magyarázat.
Se pénze, se ellensége. Nem történt nemi erőszak.
Egy beteg elme műve, ami végezni akart valami szépséggel.
Értem a szempontját, kapitány, de értse meg az enyémet.
Szeretem őt és felzaklat, amivel gyanúsítja... akár egy percig is.
Inkább már három hete. Ő a legkézenfekvőbb gyanúsított.
Miért nem nyomoznak az udvarlója után?
Már megtettük és tisztázta magát.
Nézze meg Mr. Steele múltját:
Verekedések, botrányok, károkozás.
A végeredmény világos: egy erőszakos, heves fickó.
Ennek már évek óta vége. Megváltozott.
Tényleg?
Kérdezze meg a hadnagyot, mi történt nála a múltkor.
Steele kéjelgett a gyilkosságban.
Rávette Brubékat, hogy eljátsszák neki. Vonzza az emberölést.
Ezt nem hiszem el.
Mert beleszeretett. Köszönjük, hogy eljött.
- Viszlát, kapitány. - Viszontlátásra.
Jól van, hadd halljam: "Én megmondtam."
Mire mennék vele?
Visszaéltem a bizalmaddal. Sajnálom.
Semmi baj, te tudod, mit csinálsz.
- Itt van Mr. Kesler. - Hello, Mr. Kesler.
- Üdvözlöm. - Elnézést a zaklatásért.
Tisztáznunk kell néhány pontot, talán ön segíthet.
Ezer örömmel.
Üljön le kérem.
- Üdv, Kesler. - Hello, hadnagy.
Tehetek még valamit a boldogságodért?
Nem kell más rajtad kívül.
Ez meg mit keres itt?
Feleséggel vagy anélkül, folyton a nyomomban vannak.
Gyere, lépjünk le innen.
Hello, Miss Gray. Hello.
Melegítettünk két széket önöknek, most átmegyünk a törzshelyemre.
Mindent megteszek, hogy megkönnyítsem a dolgukat.
Már értem, miért kerül a fickó folyton bajba.
Hat órát alszol, egész nap gépelsz.
Nem csoda, hogy egy idegzsába vagy.
Nem lehetsz egyszerre kedvesnővér és édestündér.
Szakács és titkárnő. Magadra is gondolhatnál.
- Sose voltam még boldogabb. - Gyerünk drágám, lazíts...
Aúú! Martha, ez fáj!
Üldögélhetnénk a villanegyedben, a medencénél, amit Bakertől kaptál.
Csak a házérték miatt építette, csoda, hogy nem kért pluszbért.
Jó üzletember volt, aki el akart venni, már ez is bűn?
Egy lánynak gondolnia kell a jövőjére, és ne feledd édes:
Kezdetben volt a föld. A filmek csak később jöttek.
Jól van, fordulj meg.
Dix, te vagy az?
Igen. Szalonképes vagy?
Nem. Martha van itt.
- Hello, Martha. - Hello.
- Nálad a tegnapi adag? - Az asztalomon van.
Reggel elcsentem a kéziratot az íróasztalról.
- Merre jártál? - Mi közöd hozzá.
Narancslét kérek, szalonnás tojást és pirítóst, sok kávéval.
Nocsak, semmi kaviárt?
Tíz perc és reggelizhetsz.
- Este parti bulira megyünk. - Remek.
Nicolai-ékkal. Ismered, Lochner irodájából. Emlékszel?
Igen. Halványan.
Biztos van kedved hozzá?
Öt perc és itt vagyok.
Még mindig nem tudják, ki ölte meg a ruhatároslányt.
Tényleg?
- Ismered Frances Randolph-ot? - Nem.
Egy ideig én kezeltem.
Jól van, ki vele. Mi történt? Mit művelt Mr. Steele?
Nem sokat, csak összeverte és betörte az orrát.
Miért nem figyelmeztetted? Megóvhattad volna egy fenevadtól.
Nagyon félvállról veszed, édesem.
De egy nap kiismered a barátod, remélem, nem túl későn.
Ettől nehezebb lesz megszabadulni, mint Bakertől.
Ebből elég, Martha. Tűnj el!
Én eltűnhetek, édesem...
De aztán ne gyere hozzám könyörögve, ha pórul jársz.
Pedig senki máshoz nem mehetsz majd, édes.
Kifelé.
Imádom a piknikeket.
- Sok mázsa homok, fele az ételben. - Ne rinyálj, feküdj és levegőzz.
- Szippantsak homokot? - Friss levegőt, az üres fejedbe.
Egész héten dolgozott, akár egy eszelős.
- Mindig érdekelt, hogy zajlik az írás... - Többnyire ülve.
- Csodás a tenger. Nem is hideg. - Az én hősöm!
Mondjuk szoktak előtte vázlatot írni?
Az nagyon fontos, kivéve ha van egy ilyen tüneményes múzsád.
- Nem vagy lázas? - Egy oldalt se írtam volna nélküle.
Csak akkor hallgat el, ha leülök dolgozni.
Nem is értem, hogy boldondulhattam bele.
Tudjátok mit mond, amikor az írásaim olvassa?
"Drágám, ezt nem olvastam már valahol?"
Lehet, hogy igaza van.
Ez a baj a hollywoodi lányokkal.
Felületes a műveltségük. Mit sem tudnak...
A közalapítványokról, de mindent a közös tulajdonról.
Számtanból gyengék, de jól tudják, hány nerc kell egy bundához.
- Hány évet adsz nekik, Sylvia? - Legfeljebb 40 évet.
Nagyon ráfértél Dixre, Laurel. Menj hozzá gyorsan.
Főleg mert beígérted Lochner-nek az esküvői meghívást.
Mit ígért Lochner-nek?
Lochner-t mondtam? Brub-öt akartam.
Rosszul hazudik, Sylvia.
- Mikor beszéltél vele? - A napokban.
- Csak egy rutinkihallgatás volt. - Miért nem szóltál?
- Csak felizgatott volna. - Jobb, hogy hazudtál?
Nem hazudtam, csak elhallgattam. Sajnálom.
Még mindig figyeltek, rám kennétek egy gyilkosságot!
Nem tudom, miért mondtam. Pedig Brub külön figyelmeztett.
Talán jobb így. Tényleg szólhattam volna neki. Dix!
Dix!
Rágyújtasz?
Vigyázz, Dix!
Te beképzelt vaksi vadbarom!
- Csak nyugalom, öcskös. - Nézzél már a kocsimra!
Most festettem át, 200 dolcsim bánta!
Legszívesebben kiráncigálnálak...
Dix! Ne csináld!
Állj le, hagyd békén!
Dix, nem szabad...
Dix, állj le! Még megölöd!
Most rám férne az a cigi.
Kérsz?
Nem.
Ezek a kölykök a spéci verdáikkal azt hiszik, övék az országút.
Nem is a fiúra voltál dühös.
Csak verekedni akartál, mióta eljöttünk a partról.
Semmi köze a parthoz. Magának kereste a bajt.
- Túl vagyok legalább száz ilyen bunyón. - És büszke vagy rá?
Nem, de többnyire nekem volt igazam. Hallotad, minek hívott.
Ettől még nem kell eszelősként viselkedni.
Senki sem nevezhet így.
Beképzelt vaksi vadbarom...
Kemény sértés.
Te vezetsz.
Csókjától születtem...
Búcsúja megölt...
Szerelme éltetett, pár héten át.
Tetszik?
Mi ez?
Szeretném beleírni a forgató- könyvbe, csak tudnám, hová.
Mondjuk egy búcsúlevélbe?
Nem tudom. Talán.
Mondd el te is, hadd halljam, hogy hangzik.
Csókjától születtem...
...Búcsúja megölt...
Szerelme éltetett, pár héten át.
John Masont durván megverték
- Üdv. - Hello.
300 dollár, John Mason részére. Feladó: Vaksi Joe.
- Ön Mr. Vaksi? - Pontosan.
- Van felbélyegzett borítéka? - Igen.
Parancsoljon, Mr. Vaksi.
- Nicolai hadnagy? - A hadnagy épp elfoglalt.
Megvárom.
Szevasz, Dix.
Oh, hello, Brub.
- Hogy érzed magad ma reggel? - Pont úgy, ahogy múlt éjjel.
Mit tehetek érted?
Ha szeretnél tudni valamit rólam, tessék, kérdezd csak meg.
Rendben, csak tudod, rendőr vagyok és parancsot teljesítek...
Bocsánat a késésért hadnagy. Déli roham volt a bankban.
Dixon Steele - Henry Kesler.
- Hello. - Hogy van?
Magát is belerángatják, mint engem?
- Lehet, de még nem tűnt fel. - Ön sokkal ésszerűbb gyanúsított.
Szerette a lányt, talán féltékeny is volt rá.
Lochner kapitány helyében én már magára húznám a vizes lepedőt.
- Örülök, hogy megismerhettem. - Micsoda fantázia!
Biztos a sok filmírástól...
Kemény szorítás. Biztos a sok pénzszámolástól.
Egy szép nap pont ilyet szeretnék.
Egy kis, kényelmes otthont, közel az óceánhoz.
Brub festette a falakat.
Én csináltam a lámpákat és függönyöket - látszik is rajtuk.
Dix azt üzeni, pocsékul érzi magát a tegnap este miatt.
Az én hibám volt.
Dehogy. A viselkedésére nincs mentség.
De hiszen író, foglalkozási követelmény a heves vérmérséklet.
Azt hiszem, éppen így viselkedne bármilyen munkakörben.
- Csodás helyet választott. - Tiszta időben ellátni Catalináig.
Dix nagyon szereti magát.
Sylvia, Dix tényleg eljátszatta Atkinson halálát?
Mindkettőnket lenyűgözött a fantáziájával. Miért aggódik?
Tudja, hogy ártatlan, látta otthon a lány távozása után.
Persze. És ugyan mi baja lett volna a lánnyal?
- Brub is ezzel érvel. - Tudom.
Lochner nem így gondolja, szerinte Dix a tettes.
- Mintha próbálna figyelmeztetni - Ügyet se vessen Lochner-re.
Nem érti, mit művel velünk...
És nem csak Lochner a gond. Valami nem stimmel Dix-szel.
Annyira aggaszt, hogy éjjelente ezen töröm a fejem az ágyban.
Aztán egyszer csak felbukkan egy halom édességgel és bűbájos...
- Úgy érzem magam tőle, mint... - Aki elárulta a bizalmát?
Mondja el neki, hogyan érez.
Mégis mit mondhatnék? "Szeretlek, de a frászt hozod rám."
"Hozzád megyek, csak bizonyítsd be nem ölted meg Mildred Atkinsont."
El kéne mennie egy időre, komolyan mondom.
Adjon egy kis időt magának, hogy átgondoljon mindent.
Túl sokat szorong.
Sylvia, miután elhajtottunk, Dix összeveszett egy sofőrrel.
Mintha megőrült volna, majdnem agyonütötte a fickót.
Félek, hogy pont ez történt Mildred-del is.
Azért jöttem ide, hogy elmondjam ezeket és jól kinevessen.
De maga nem nevet.
Még mindig nem tudják, ki végzett a ruhatároslánnyal.
Ettől nehezebb lesz megszabadulni...
Egy beteg elme műve, ami pusztitani akar...
Erőszakos, heves ember... A legkézenfekvőbb gyanúsított...
Vonzza az emberölés...
El akartam mondani, hogy kinevessen...
De maga nem nevet...
Jó reggelt, Mr. Steele. Miss Gray-t keresi?
Adja ide ezeket, legalább lesz ürügyem benézni hozzá.
Magának nem kell ürügy, nekem viszont kellene egy új láb.
- Holnap hozom a többi ruhát. - Viszlát, Mr. Swan.
Jó reggelt, Effie.
Miss Gray ébren van?
Már mondtam, hogy ne porszívózzon, mikor alszik.
Úgy sem hall semmit, altatót szed.
- Mégis mióta? - Tudom is én.
Biztos egész éjjel dolgozott.
Bárcsak mielőbb megházasodnának és elmennének nászútra...
Akkor végre kitakaríthatnám ezt a két lakást.
Csapd le az órát, szívem, és aludj vissza.
Nem tudom, túl messze van.
- Majd én elintézem neked... - Jól van, gyere be!
Szeretnél még aludni?
Nem, inkább felkelek.
Összeütök egy reggelit.
Kinyithatná az ajtót nekem.
Ezer bocsánat, Effie.
Megcsinálom én, Dix.
Nem, nem akarom.
Helyezd magad kényelembe. Máris jön a szobaszervíz.
- Mi lett a hámozókéssel? - Elgörbült, de visszahajlítottam.
Te buta, ez gyárilag görbe.
Tessék? Hogy mit ki nem találnak.
Végeztem a gépeléssel.
Igen, láttam, hogy fedőborítót is tettél rá.
Kár erőlködnöd, úgy sem kapsz prémiumot.
Tetszett a szerelmi jelenet. Nagyon jó lett.
Nem mondogatják folyton, mennyire szeretik egymást.
A jó szerelmi jelenet mindig valami másról is szól. Mint itt is.
Én grapefruitot hámozok, de bóbiskolsz a széken...
De bárki lát minket, tudja, mennyire szeretjük egymást.
Effie már az esküvőt várja, hogy végre rendesen...
Kiporszívózhasson, amíg oda vagyunk.
Nincs egyszerűbb megoldás?
Mindig tudtam, hogy nálad kötök ki csak egy kis lökés kellett.
Gyerünk, szundi.
Honnan van az altató?
Az orvosomtól.
Mikor jártál orvosnál?
Néhány hete.
És mégis miért nem tudok róla?
Azt hiszem, nem éreztem említésre méltónak.
Nem mindig érdekelt minden velem kapcsolatban.
- Ahelyett, hogy örülnél neki. - Örülök. És imádlak.
De nem kell semmit elkapkodni.
Ki beszélt itt kapkodásról?
Nekem elég, ha választ adsz úgy fél percen belül és...
Máris szaladok gyűrűt venni.
Aztán este adunk egy remek partit...
Meghívunk pár válogatott barátot és ellenséget,
Majd Vegasba repülünk és összeadnak minket egy...
Kész a kávé!
És a fél perc is lejárt.
- Persze hogy hozzád megyek... - Nem.
Semmi "persze", "de" vagy "miért" Megteszi egy "igen" vagy "nem"
Bőven elég egy szimpla igen...
Igen.
Effie, holnap kiporszívózhat végre. Mindkét lakásban.
- Dix, várj. Mi történt? - Effie, mondja el neki.
Nos, hadd halljam.
Azt hiszem, összeházasodnak.
Én vagyok az, Mel.
Laurel, el sem mondhatom, milyen boldog vagyok!
Megkérné Miss... Martha-t, hogy hívjon fel, amint tud?
Köszönöm.
Imádkoztam ezért. Valóra kellett válnia...
Milyen boldog család leszünk... Együtt vacsorázunk majd,
Játszom a gyerekekkel...
Azért ne aggódjon, nem lógok majd a nyakukon.
És csak szép dolgokra tanítom majd a kicsiket.
Nem fog hozzámenni?
Nem fogok. Nem tehetem.
Értem.
A csodára vártam, még szép, hogy hiába.
Megpróbáltam Mel. Én is azt akartam, minél tovább tartson.
De Dix nem úgy viselkedik, mint egy normális fickó.
Mások nem verekednek, törnek kocsikat, gyötrik a barátaikat.
Félek tőle és nem bízok benne.
Abban sem vagyok biztos, nem ölte-e meg Mildred Atkinsont.
Laurel! Túl messzire megy!
Valóban? Emlékszik mit kérdezett amikor először találkoztunk?
Még maga sem tudta biztosan, pedig ezer éve ismeri.
Miért nem lehet olyan, mint mások? Miért?
Mint mások? Akkor beleszeretett volna?
Tudta, hogy Dix dinamit... Bármikor robbanhat.
Próbáltam elküldeni egy pszichiáterhez.
Azt hittem, megöl. Olyan erőszakos.
Ez is hozzá tartozik, akár a szeme színe, a fejformája.
Ha akarja őt, a rosszat is fogadja el a jó mellé.
Én 20 éve ezt teszem és sosem bántam meg.
Úgy szégyellem magam, Mel.
- Vele kéne maradnom, de nem megy. - Miért mondta, hogy hozzámegy?
Megrémültem! Még most is félek!
Ezt látni sem bírom... Nem okozhat neki ilyen fájdalmat!
Dix egója éktelenül nagy, nem bír ki egy ilyen kudarcot.
Várja meg, amíg valami jó történik vele.
Ma este Las Vegasba akar vinni.
El kell tűnnöm, mielőtt visszaér.
Ha Brody-nak tetszene az írása, az talán segítene.
Dix-nek a siker számít legjobban.
Akkor vigye a kéziratot. Elkészült.
Igazán csodás! Csodálatos mű!
Vigye el most rögtön Brody-hoz.
Kösz mindent, Mel. Majd írok.
Inkább ne. Nem akarom tudni, hol van...
Mert Dix úgyis megkérdezi, és felelnem kell majd.
Ha írni szeretne, írjon neki.
Talán kicsit később még visszajön hozzánk.
Úgy legyen...
Isten önnel.
Viszlát, Mel.
Igen, én vagyok.
A New York-i foglalása ügyében, talán lenne még hely...
A 3 órai járatra. Ezen a számon lesz még egy órát?
Igen itt leszek. De kérem hívjon, amint kiderül.
Négy utcával lejjebb ugtott be, hogy nem tudom a gyűrűméreted.
- Tessék, ez megteszi. - Szeretném, ha te választanál.
Neked kell hordanod életed végéig.
- Még nem csomagoltam be. - Az ráér.
Házat kell találnunk...
Venni akarok egy kis kocsit neked. Gyere már.
Miért ez a nagy sietség folyton?
Most jössz vagy a hajadnál fogva rángassalak el?
- Még fel sem öltöztem. - Nekem így is megfelel.
Üdvözletem!
Mr. Waterman, nem vette át a jelmezét.
Ez nem jelmez, tudatlan cemende.
Ez az úriemberek illendő öltözéke.
Hagyjuk a tapsot, kérem.
A házigazda méltóságomba gázolt, hol a vörös szőnyeg...
A libériás inashad, a trombitaszó?
Hát nem királyi eljegyzésre szólt a meghívás?
De igen, csak még őrizzük az inkognitónkat.
Szia, Charlie.
Elnézést a molyirtó-szagért.
Fogadja őszinte gratulációm, hercegnő.
Keblemre, nemes hercegem!
A szimatom azt súgja, már elkezdtél ünnepelni, csepürágó.
Nekiláttam máris, amint felhívtál.
- Egy brandy-t Mr. Waterman-nak. - Mi volt e piros betűs napon?
Annyi minden, már nem is tudom.
Először kaptam egy gyűrűt, majd házakat néztünk, ruhát vettünk.
- Egy percre sem hagyott magamra. - Remekül hangzik, hercegnő.
Hadd lássam azt az ékkövet.
Kiváló ízlésre vall! Pont illik a hercegnő körömlakkjához.
A hercegnő elég furcsán viselkedik.
Szabad az asztaluk.
Hello, Dix. Jól hallottam, hogy megnősülsz?
Pontosan. Laurel Gray, a hölgy Frances Randolph.
- Hello, drágám, gratulálok. - Köszönöm, Miss Randolph.
Gyerünk Fran, csatlakozz a szűk elithez.
Remek fickót fogtál ki, Laurel, hidd el, én aztán tudom...
- Vagy most elszóltam magam? - Semmi baj, Laurel tudja...
Hogy rám szálltál egy ideig.
Brody nekem szánja Althea szerepét.
Ma éjjel olvasom el a forgatókönyvet.
- Kicsodáét? - A tiédet, zsenikém.
Átküldi hozzám, már ha tetszik neki.
- Mondta, hogyan jutott hozzá? - Én vittem el neki ma reggel.
- Elcsentem Laurel asztaláról. - Én adtam oda.
- Brody folyton zaklatott. - Sajnálom, Mel, ezt elszúrtam...
- Biztos, hogy imádni fogja. - Nem a te hibád, hanem Mel-é.
- Nekem is akad benne egy szerep? - Olvastad?
- Nem. - Hazudsz! Nem tetszett.
Mit számít az én véleményem?
Le akartam beszélni Selznick-et az Elfújta a szélről...
- Mi a baj vele? - Semmi, csak nem a regényről szól.
Brody egy szöveghű adaptációt rendelt.
- A könyv pocsék, te meg tolvaj vagy! - Dix, kérlek!
- Telefonon keresik, Miss Gray. - Köszönöm.
Majd itt felveszi.
Nem fontos. Kérje meg őket, hogy hívjanak otthon.
Hozza a telefont. Mondom, ide a telefonnal!
Most senkivel nem akarok beszélni.
Előttem nem akarsz beszélni.
Miért olyan sürgős, hogy Brody még ma elolvassa?
- Hetek óta türelmetlenkedik. - De miért épp ma?
- Hallo, ki beszél? - Ne csináld, Dix!
Martha. Miss Gray-t keresi vagy netán Mr. Baker-t?
Laurel-t hívták.
- Az istenért! - Még találkozunk.
Jól van, Miss Gray?
Dixie, öcsém, ez bejött!
Nekem elhiheted, nehezebb visszatérni, mint befutni.
Brody imádta a könyvedet. Oda van érte!
Eltörtem a szemüveged?
Nem. Kicsit.
Megvágta a szemed?
Nem.
Lloyd most futott be. Brody-nak tetszik a könyv.
Mondtam én, hogy ne is hallgass rám.
Akarod, hogy szerezzek egy új ügynököt?
Hát annyira nem megy jól a bolt.
Szólj, hogy vegyek neked egy új nyakkendőt.
Hol van Laurel?
Elment.
- Egy pillanat. - Viszlát, Paul.
Jól van.
Törölje a Steele vacsorát.
Hallo, Paul Étterme. Paul beszél.
Mr. Dixon Steele? Azonnal hívom.
Most ment el.
Elment.
Oh, Nicolai hadnagy?
Megmondom neki, hadnagy. Viszonthallásra.
Most ment el az étteremből.
Nem bánod, ha felolvasom neki Kesler vallomását?
Tudod mit? Ma éjjel leiszom magam.
Azért egy megérzéstől ne bízd el magad.
Komoly teher volt ez Laurel és Dix vállán, embert próbáló.
Sosem felejtik el Mildred Atkinsont. Sem téged.
KIszedtem a golyót Kesler tüdejéből,
Jól elvétette a szívét. Kétbalkezes a mázlista.
- Azt nem hinném. - Felhívom otthon...
Rendben, próbáld meg.
Dix?
Engedj be.
Ágyban vagyok, szörnyű migrénem van.
Laurel, engedj be kérlek!
- Zűrös napunk volt! - Engedj már be!
Ne kelljen már könyörögnöm!
Mit akarsz, Dix?
Sajnálom a mai estét. Máskor nem fog előfordulni.
Bánom, hogy megütöttem Mel-t, hogy felvettem a telefont...
Nem is tudom, miért...
Rágyújtasz?
Hol van a gyűrűd?
Az ékszerdobozban.
Sosem veheted le magadról. Tedd vissza.
Most nem.
- Hol van? Idehozom. - Dix, lazíts már egy kicsit!
Miért zártad be ezt az ajtót? Ki van odabent?
Senki, csak nagy a kupi, nem akartam, hogy lásd.
Nyisd ki!
- Kérlek, ne utasítgass! - Miért olyan nagy a kupi?
Mert csomagoltam. Úgy volt, hogy utazunk, emlékszel?
Add ide a kulcsot.
Jól van, hozom a gyűrűt.
Megrémítesz.
Tessék.
- Csak ennyit viszel Vegas-ba? - Most kezdtem csomagolni.
Azt hittem, ágyban voltál.
Nászútra csomagolsz vagy szökéshez, mint legutóbb?
Hagyd abba, Dix! Ezt nem bírom elviselni!
Hallo.
Kicsoda?
Oh, megmondom én neki.
Szóval felszabadult egy hely a 16-os new york-i járatra...
Megmondom neki.
Felszabadult egy hely a 16-os new york-i járatra.
Veled maradok, Dix, ígérem.
Hozzád megyek, és veled leszek...
- El akartál szökni tőlem! - Nem élhetek egy eszelőssel!
Sosem engedlek el!
Dix, ne csináld! Kérlek! Hagyjál, kérlek!
Ne, Dix! Hagyjál, kérlek!
Hallo.
Dix, már mindenütt kerestelek.
Jó hírem vannak számotokra.
Most kaptunk egy bombabiztos vallomást Kesler-től.
Helyes volt a megérzésed. Ő a gyilkos.
Add át a kagylót, szeretnék elnézést kérni tőlük.
Laurel ott van? Lochner kapitány szeretne bocsánatot kérni.
Valaki bocsánatot akar kérni tőled.
Hallo?
Miss Gray?
Nagyon sajnálom, hogy kitettem önöket ennek.
Mr. Steele tisztázva van. Fogadják el bocsánatkérésemet.
Tegnap még nagyon sokat jelenetett volna.
De most már nem számít.
Egy cseppet se számít.
Szerelmed éltetett, pár héten át.
Isten veled, Dix.
Felirat: vadalma